Номер провадження: 22-ц/813/2509/25 
Справа № 502/2164/21
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
06.02.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Крупської М.Г.,
учасники справи:
позивач – керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації,
відповідачі - Ізмаїльська районна державна адміністрація, ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації,
на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 17 вересня 2024 року,
за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації до Ізмаїльської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання незаконним розпорядження райдержадміністрації, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача — Державне спеціалізоване підприємство “Ліси України”, Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України
в с т а н о в и в:
В грудні 2021 року керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Ізмаїльської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання незаконним розпорядження райдержадміністрації, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача — Державне спеціалізоване підприємство “Ліси України”, Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України.
Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 01.12.2020 № 202 «Про надання у власність земельної ділянки державної власності ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва»; скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Вилківської міської ради Одеської області Ізотової Ольги Олександрівни від 21.01.2021 № 56253681 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 5122383000:01:002:0037; припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 5122383000:01:002:0037; скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 5122383000:01:002:0037; стягнути з відповідачів судовий збір.
У вересні 2024 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подане клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.
В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив, що прокурором в обґрунтування позову подано в якості додатків до нього висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 28.04.2022 року, проведеної в межах кримінального провадження № 4202116000000331. Відповідач ОСОБА_1 не була залучена, як власник земельної ділянки, в якості потерпілої у відповідному кримінальному провадженні, тобто не мала можливості подати докази. Наданий прокурором висновок експерта містить відомості про те, що спірна земельна ділянка накладається на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Ізмаїльське лісове господарство» - квартал 1 відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013 року; площа накладання складає 100%. Однак матеріали лісовпорядкування 2013 року в матеріалах цивільної справи відсутні.
Представником відповідача до суду подані матеріали технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) 2019 року, яка розроблена державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». За проведеною інвентаризацією земель лісогосподарського призначення на замовлення Одеської обласної державної адміністрації, сформована земельна ділянка кадастровий номер 5122310300:01:001:0145 площею 2188,2707 гектарів, категорія земель: землі лісогосподарського призначення.
Зазначена сформована земельна ділянка є офіційним публічним підтвердженням належності такого масиву земель до фонду земель лісогосподарського призначення поблизу розташування земельної ділянки відповідача 5122383000:01:002:0037.
Як зазначив у клопотанні представник відповідача, питання накладення земельної ділянки відповідача на інші земельні ділянки можуть вирішуватись лише за умови їх формування, як окремих об`єктів цивільних прав.
Матеріали лісовпорядкування 2013 року, на які посилається прокурор, не визначають межі, площу, конфігурацію земель лісогосподарського призначення, не відображають змін в подальшому, відтак, відповідач вважає наданий прокурором доказ у вигляді висновку експерта сумнівним.
У зв`язку з цим з метою належного з`ясування обставин справи представник відповідача просив суд призначити судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої пропонував поставити наступні питання:
1. Чи є порушення меж (або накладання) земельної ділянки з кадастровим номером 5122383000:01:002:0037 на земельну ділянку, кадастровий номер 5122310300:01:001:0145, чи іншу земельну ділянку, сформовані відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) 2019 року, яка розроблена державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»?
2. Чи змінились межі земель лісогосподарського призначення Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013 року щодо земельних ділянок постійного користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство» квартал 1, квартал 40, у порівнянні з технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) 2019 року, яка розроблена державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та в чому вони полягають (у випадку зміни) ?
З метою проведення експертизи представник відповідача просив суд витребувати від ДСГП «Ліси України» матеріали лісовпорядкування 2013 року щодо земельних ділянок постійного користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство» квартал 1, квартал 40.
Проведення експертизи представник відповідачів просив доручити експертам установи: ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз».
Кілійський районний суд Одеської області ухвалою від 17 вересня 2024 року клопотання представника відповідача – задовольнив. Призначив у справі № 502/2164/21 судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставив наступні питання:
1. Чи є порушення меж (або накладання) земельної ділянки з кадастровим номером 5122383000:01:002:0037 на земельну ділянку, кадастровий номер 5122310300:01:001:0145, чи іншу земельну ділянку, сформовані відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) 2019 року, яка розроблена державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»?
2. Чи змінились межі земель лісогосподарського призначення Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013 року щодо земельних ділянок постійного користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство» квартал 1, квартал 40, у порівнянні з технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) 2019 року, яка розроблена державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та в чому вони полягають (у випадку зміни) ?
Проведення експертизи доручив експертам ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз». Оплату за проведення експертизи поклав на відповідача ОСОБА_1 .
З метою проведення експертизи витребував від ДСГП «Ліси України» в особі філії «Ізмаїльське лісове господарство» матеріали лісовпорядкування 2013 року щодо земельних ділянок постійного користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство» квартал 1, квартал 40.
Провадження у справі зупинив на час проведення експертизи.
В апеляційній скарзі керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації просить ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 17.09.2024 року у справі № 502/2164/21 скасувати; справу № 502/2164/21 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, вирішити питання розподілу судового збору.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що земельну ділянку з кадастровим номером 5122383000:01:002:0037 відведено у приватну власність  ОСОБА_1  неповноваженим органом та всупереч порядку зміни цільового призначення із земель лісогосподарського призначення на землі рекреаційного призначення, прокурором надано належні, допустимі та юридично спроможні докази, що земельна ділянка з кадастровим номером 5122383000:01:002:0037 сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебувають у користуванні ДП «Ізмаїльське лісове господарство» (на даний час - ДП «Ліси України»). При вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України, відповідно до якого (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, накладання однієї земельної ділянки на іншу у Державному земельному кадастрі є технічно неможливим.
Вважає, що з огляду на викладене, висновки земельно-технічної експертизи, якими б вони не були, не матимуть доказового значення для даного спору, оскільки обставини, які відповідачем пропонується встановити за допомогою експертизи, не відносяться до предмета доказування.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 08.11.2024 року відкрив апеляційне провадження у справі, роз`яснив Ізмаїльській районній державній адміністрації, ОСОБА_1 право подати до Одеського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, роз`яснив Державному спеціалізованому підприємству “Ліси України”, Дунайському біосферному заповіднику Національної академії наук України право подати пояснення у письмовій формі, проте відзиву і пояснень не надходило.
Керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, Одеська обласна державна адміністрація копію ухвали про відкриття провадження від 08.11.2024 року отримали 08.11.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Ізмаїльська районна державна адміністрація, Державне спеціалізоване підприємство “Ліси України”, Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України копію ухвали про відкриття провадження від 08.11.2024 року та копію апеляційної скарги отримали 08.11.2024 року та 05.10.2024 року відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
ОСОБА_1 судову повістку отримала 14.01.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, Одеська обласна державна адміністрація, Ізмаїльська районна державна адміністрація, Державне спеціалізоване підприємство “Ліси України”, Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України судові повістки отримали 05.12.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
05.02.2025 року надійшла заява про проведення судового засідання призначеного 06.02.2025 о 16:40 год. без участі Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області.
Пркурор, який приймав участь в судовому засіданні, апеляційну скаргу підтримав.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що поставлені представником відповідача на вирішення експертизи питання мають суттєве значення для правильного вирішення справи, зокрема, встановлення факту наявності/відсутності накладення меж належної співвідповідачу земельної ділянки на землі фонду лісогосподарського призначення, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 не є учасником кримінального провадження у якому була проведена експертиза, на яку посилається прокурор в обґрунтування позовних вимог, тобто вона не мала можливості у ньому ставити питання про проведення експертизи, тому суд вважав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази.
Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частини перша статті 103 ЦПК України).
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (рішення(Dulskiy v. Ukraine) від 01 червня 2006 року, заява № 61679/00, пункт 71) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Відповідно до ч. 1ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Встановлення обставин чи є порушення меж (або накладання) земельної ділянки з кадастровим номером 5122383000:01:002:0037 на земельну ділянку, кадастровий номер 5122310300:01:001:0145, чи іншу земельну ділянку, сформовані відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) 2019 року, яка розроблена державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та чи змінились межі земель лісогосподарського призначення Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013 року щодо земельних ділянок постійного користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство» квартал 1, квартал 40, у порівнянні з технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області (за межами населених пунктів) 2019 року, яка розроблена державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та в чому вони полягають (у випадку зміни), має істотне значення для правильного вирішення спору по суті.
Ураховуючи викладені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи є обґрунтованим, оскільки стосується доказування у цьому спорі, виходячи з підстав позову, та потребує спеціальних знань.
Суд правильно звернув увагу на те, що відповідачка ОСОБА_1 не є учасником кримінального провадження у якому була проведена експертиза, на яку посилається прокурор в обґрунтування позовних вимог, тобто вона не мала можливості у ньому ставити питання, щодо проведеної експертизи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доцільність призначення судової земельно-технічної експертизи у цій справі як спосіб здобуття доказів кореспондується з предметом заявлених вимог, встановленням фактичних даних, що входять до предмета доказування, чи надана спірна земельна ділянка відповідачу зі земель лісогосподарського призначення.
Категорія справ про припинення права власності вимагає детального дослідження, адже фактично пов`язана з втручанням у гарантоване Конституцією України право власності. Тому слід враховувати докази кожної сторони.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала є затягуванням судового процесу, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи наступне.
За приписами пункту 5 частини 1 статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи.
Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає правомірним зупинення судом першої інстанції провадження у справі у зв`язку з призначенням експертизи.
Враховуючи те, що оскаржуваною ухвалою суду призначено експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до експертної установи, що унеможливлює в цей період проведення процесуальних дій, місцевий суд скористався своїм законним правом, передбаченим частиною першою статті 252 ЦПК України, зупинити провадження у справі, що не може вважатися порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою наслідки у вигляді скасування відповідного судового рішення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів не вбачає  підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. 375, 384 ЦПК України,  Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації, залишити без задоволення.
Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 17 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20.02.2025 року.

Головуючий                                                                                    В.А. Коновалова

Судді                                                                                                О.Ю. Карташов

                                                                                              Ю.П. Лозко