ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 січня 2025 року 	м.Дніпро	справа № 340/4308/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі № 340/4308/24 (суддя Науменко В.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі відповідач) щодо відмови в підготуванні та направлені до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подання про призначення ОСОБА_1 пенсії згідно з додатком 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та всіх необхідних документів;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подання про призначення ОСОБА_1 пенсії згідно з додатком 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 у даній справі в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено.
Із рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач, нею через представника була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позову. 
В обґрунтування доводів скарги  зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій в частині розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій де не може бути
звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення. Застосуваня для призначення пенсії за вислугу років колишнім військовим службовця застосовується Закон в редакції, чинній на момент виникнення права на призначення пенсії, а не в редакції, чинній на момент призначення пенсії.
Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, при зміні в законодавстві норм права для призначення пенсії за вислугу років колишнім військовослужбовцям, а саме їх звуження, застосовується норма Закону, яка діяла на момент звільнення.
Так загальний стаж за вислугу років позивача (на момент звільнення з військової служби, а саме (30.11.2021 року) складає 20 років 10 місяців 9 днів та додатково пільговий стаж складає 5 років 10 місяць, який підтверджує відповідач. Таким чином, стаж по вислузі років позивача складає 26 років 8 місяців, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років.
Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві  стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 
Звертає увагу, що стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії. Таким чином, Законом чітко передбачено, що на момент звільнення позивача, пенсія за вислугу років призначається при наявності 25 календарних років та більше, а також містить виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Станом на 30.11.2021 (день звільнення) календарна вислуга позивача становить 20 років 10 місяців 9 днів, що є недостатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в підрозділах Міністерства  внутрішніх справ України і Національної поліції України. 
Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 22.11.2021 за № 525 о/с дск з 30.11.2021 позивач звільнена зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію”  (за власним бажанням) (а.с.13).
Відповідно до розрахунку вислуги років, станом на день звільнення, вислуга позивача складала: у календарному обчисленні  - 26 років 11 місяців 26 днів, з яких: у календарному обчисленні - 22 роки 03 місяці 01 день; у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги)- 4 роки 08 місяців 25 днів (а.с. 11 зв.-13).
23.05.2024 року представник позивача звернувся до сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України із заявою про підготовку документів для подання до органу Пенсійного фонду України подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до  Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб” (а.с. 11-12, 15).
Листом від 06.06.2024 року №78775/48-2024 Національна поліція України повідомила представника позивача про пересилання наданої заяви уповноваженому самостійному підрозділу – Головному управлінню Національної поліції в Кіровоградській області (а.с. 8).
Відповідач, за результатами розгляду заяви адвоката позивача про призначення пенсії за вислугою років, посилаючись на відсутність достатньої кількості календарної вислуги років у ОСОБА_1 , листом від 24.06.2024 року №135/37/01-2024 поінформував про відсутність підстав для формування подання для призначення пенсії (а.с. 7).   
Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у задоволені порушеного питання, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, вказав, що оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, то відповідач правомірно відмовив позивачу у    підготовці пакету документів для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а”  статті 12 Закону №     2262-XII.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає  Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ).  Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Статтею 1 Закону № 2262-XII  передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з пунктом “б”  статті 1-2 Закону №2262-XII, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої     статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Стаття 2 Закону №2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього  Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
За приписами пункту “а” частини першої  статті 12 Закону №2262-XII, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж”  статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій     статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби            з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій  статті 17 цього Закону.
Згідно з частиною другою  статті 17 Закону №2262-XII, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього  Закону додатково  зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Відповідно до статті 17-1 Закону №  2262-XII,  порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Постанови №  393, в редакції  постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119  “Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. №  393” (чинній на момент звернення позивача із заявою про перерахунок вислуги років), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до  Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” із статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 393, для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Пункт 3 Постанови №393 визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Як встановив суд, спірним у справі є питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років при встановленні підстав для направлення до органу Пенсійного фонду України подання для призначення позивачу пенсії за вислугу років.
Суд вірно вказав, що після прийняття  постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119  «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. № 393», і  стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Відтак, виходячи з положень  статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови №393, календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї    постанови.
Тобто,  постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393” усунуто розбіжності між  Законом №2262-XII та постановою №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до  Закону № 2262-XII.
Згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин у цій справі, як на день звільнення позивача зі служби, так і на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугою років, необхідною умовою для призначення такого виду пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років, с пірному випадку – 25 календарних років і більше.
Вказаний висновок узгоджується з висновками  Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 серпня 2023 року у справі №    200/4951/22, від 11 вересня 2023 року у справі №     480/4827/22, від 07 вересня 2023 року у справі №  560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22 та від 18 жовтня 2023 року у справі № 360/17/23, від 14 листопада 2023 року у справі №600/3836/22-а.
Отже, станом на 30.11.2021 (день звільнення позивача) календарна вислуга позивача становить 20 років 10 місяців 9 днів, що є недостатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, то відповідач правомірно відмовив позивачу у підготовці пакету документів для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону №  2262-XII.
Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують.
Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розподіл судових витрат згідно ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі № 340/4308/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак