П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року                                                                           місто Київ
                                                                               справа № 760/15689/22                                                              провадження №22-ц/824/6356/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:судді-доповідача - Шкоріної О.І.,суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,
 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІНЕРО»
 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Києві  апеляційну ОСОБА_1 
на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 11 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Шереметьєвою Л.А.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІНЕРО" про стягнення коштів,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «ДІНЕРО» про стягнення коштів.
Позов обґрунтовано тим, що 8 листопада 2019 року ТОВ «УКРПОЗИКА»  перерахувало ОСОБА_1   7 000, 00 грн.
В період з 08 грудня 2019 року по 22 березня 2020 року ОСОБА_1 повернув відповідачу 10 987, 26 гр.
З огляду на те, що позивач є  військовослужбовцем, та враховуючи п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», просив відповідача здійснити перерахунок, надавши копії паспорта, РНОКПП, військового квитка, форми 5 та реквізити для повернення коштів, та повернути зайво сплачені кошти.
У відповідь на неодноразові звернення ОСОБА_1 та адвокатські запити ТОВ «Укрпозика»  своїм листом вих. № 1579 від 27 липня 2021 року повідомило про відсутність укладених договорів із ОСОБА_1 та рекомендувало звернутись з приводу порушеного питання до ТОВ «ФК «ДІНЕРО», юридична адреса та керівник якого співпадає із юридичною адресою відповідача, тобто ТОВ «Укрпозика».
2 вересня 2021 року ТОВ «ДІНЕРО» надіслало ніяким чином не підписаний договір ніби-то укладений 8 листопада 2019 року з ОСОБА_1 , хоча як і вбачається із виписки банку кошти ОСОБА_1 були перераховані саме ТОВ «Укрпозика», а не ТОВ «ФК «ДІНЕРО».
30 вересня 2022 року ТОВ «ФК «ДІНЕРО» повідомило ОСОБА_1 про наявність боргу.
Також зазначає, що ним було подано скаргу до Національного банку України з метою вирішення ситуації по суті та усунення допущених фінансових порушень.За результатами розгляду скарги Національним банком України було повідомлено, що ТОВ «ФК «ДІНЕРО» не було відомо про статус позивача як військовослужбовця позивача, а також про виключення ТОВ «ФК «ДІНЕРО» з державного реєстру фінансових установ.
14 лютого 2022 року  ОСОБА_1 подав прохання про здійснення перерахунку й надав документи в підтвердження статусу військовослужбовця, яке було проігноровано ТОВ «ФК «ДІНЕРО».
Вважає, що між ним та ТОВ «ФК «ДІНЕРО» договору про надання коштів у позику не укладалось. В свою чергу позивачем було отримано від відповідача у позику 7000 грн. та повернуто 10987,26 грн.
Різниця між отриманим позивачем та сплаченими на користь відповідача коштами підлягає стягненню на користь позивача на підставі ст.1212 ЦК України.
Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 11 квітня 2023 року відмовлено у задоволені  позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ "ДІНЕРО" про стягнення коштів.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення. В апеляційній скарзі, зокрема, зазначає про те, що  оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем виникли до набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового  обов`язку та ведення  військового обліку», до таких правовідносин застосовується п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, та відповідно не вимагається  виконання  умови про участь у здійсненні  заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених дій для застосування пільги, з огляду на статус позичальника як військовослужбовця, що є достатнім для застосування пільги.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ДІНЕРО" заперечує проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, на те, що договір було укладено позивачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано позивачу на його фінансовий номер телефону та введено ОСОБА_1 у інформаційно-телекомунікаційній  системі ТОВ "ДІНЕРО". ОСОБА_1    було успішно пройдено процес верифікації на сайті ТОВ "ДІНЕРО», а це значить, що позивач особисто проходив процес верифікації, тобто особисто уклав договір.
Зазначає, що позивачем жодним чином не доведено того, що грошові кошти, які були отримані ТОВ "ДІНЕРО» були отримані безпідставно. Статус військовослужбовця  у позивача станом на день укладення  кредитного договору , не може бути підставою для застосування до позивача пільг, які містяться у п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки станом на дату виникнення правовідносин був відсутній особливий період.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 08 листопада 2019 року між сторонами було укладено Договір кредитної лінії №AG9680365 та Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG9680365 від 08 листопада 2019 року.
Позивач не заперечував факт отримання ним коштів у розмірі 7 000, 00 грн., що підтверджує  факт виконання  ТОВ «ФК «ДІНЕРО» своїх зобов`язань за умовами договору.
Крім того,  з довідок наданих позивачем, не вбачається, що позивач  8 грудня 2019 року брав участь  у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи  безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що   позивач не користувався пільгами, передбаченими ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно  до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана  повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї  глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення  виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду,  які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і  стримання збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях,  забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, -  штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами  і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом  не нараховуються.
Стаття 14 вказаного закону було доповнено частиною 15 підпунктом 3 пункт 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року № 1275-VII.
Пунктом 3 Прикінцевих положень зазначеного закону передбачено поширення дії пункту 3 пункту 4 розділу I цього Закону на військовослужбовців з початку  і до  закінчення  особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що  позивач з 8 листопада  2019 року брав участь  у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи  безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, останнім, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надано.
Надані позивачем довідки, які містять інформацію про те, що  майор ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського у Збройних Силах з 15.07.2005 року;  що майор ОСОБА_1 дійсно є слухачем денної форми навчання Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, який є військовослужбовцем Збройних Сил України;  що підполковник ОСОБА_1 (станом на 28 грудня 2021 року) перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ,  не підтверджують того факту, що позивач здійснював заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях , безпосередньо перебуваючи в цих районах.
Сам по собі статус військовослужбовця не дає підстав  на пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
            Таким чином, встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
            Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність, зводяться до незгоди з висновками суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 11 квітня 2023 року  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                         Л.Д. Поливач
 
                                                                                                    А.М. Стрижеус