П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/13432/24	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 420/13432/24 за адміністративним позовом  Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС в Одеській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, –

В С Т А Н О В И В:

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 09.10.2024 позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнив частково: стягнув з ОСОБА_1 суму заборгованості: по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 9372,15 грн. на бюджетний рахунок - UA358999980313090029000015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області; по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (крім тих, що оподатковуються згідно з підпунктом 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України) у сумі 1229,12 грн. на бюджетний рахунок - UA308999980314080531000015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області. В решті позовних вимог відмовлено. Також задовольнив зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 31.07.2023 № 0/18777/2405, № 0/18770/2405, № 0/18775/2405.
14.10.2024 до суду першої інстанції від представника позивача за зустрічним позовом надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
В обґрунтування заяви зазначено, що АО "ІНТЕЛЛЕКС" в особі адвоката Нікішева О.В. надано професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , на загальну суму 51  000,00 грн., яка включає аналіз позовної заяви ГУ ДПС в Одеській області щодо стягнення з клієнта суми податкового боргу у справі № 420/13432/24, підготовку зустрічної позовної заяви та супутніх процесуальних документів, участь в судових засіданнях. Враховуючи об`єми, якість та кількість підготовлених документів в рамках розгляду справи № 420/13432/24, участь представника позивача за зустрічним позовом у судових засіданнях, понесені витрати є обґрунтованими та співмірними до предмету спору.
16.10.2024 представник Головного управління ДПС в Одеській області подав до суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яке мотивоване тим, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 51  000,00 грн. не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами. Стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача за зустрічним позовом, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Одеський окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 21 жовтня 2024 року у справі № 420/13432/24 заяву представника ОСОБА_1 - Нікішева О.В. про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнив частково.
Стягнув з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, буд.5, код ЄДРПОУ 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
Не погоджуючись з даним рішенням, представник Головного управління ДПС в Одеській області подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що додаткове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Апелянт акцентував, що суд першої інстанції не врахував те, що заявлені витрати на правову допомогу у заявленому розмірі не є співмірними із складністю справи і наданими адвокатом послугами. Стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Також, апелянт просив суд врахувати, що середня сума відшкодування витрат на правову допомогу по Україні, в даній категорії справи складає 1  500,00 – 2 500,00 грн., що дає підстави вважати про надмірне перевищення заявлених витрат на правову допомогу
05.12.2024 представник Терещенка Д.О. подав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення, в яких заперечував проти задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення та навів низку рішень судів у яких середньоарефметичний показник стягнених судових витрат на правничу допомогу  з податкових органів складає 927 03,60 грн. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, вирішуючи питання щодо правильності застосування судом норм чинного законодавства, а також щодо обґрунтованості поданої апеляційної скарги, колегія суддів  виходить з такого.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно частини 7 статті 139 КАС України  розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
За правилами частини 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 та у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18.
Пунктами 4, 6 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно пунктів 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені Законом.
Статтею 30 цього закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розум ним та враховувати витрачений адвокатом час. 
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Так, як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалась відповідно до  договору про надання адвокатських послуг від 31.05.2024  б\н., укладеного між  АО  "ІНТЕЛЛЕКС" та ОСОБА_1 , за яким адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правову (правничу) допомогу, вчинити від імені та за рахунок клієнта та/або від свого імені, але за рахунок клієнта, певні юридичні дії або надати клієнту за його дорученням інші послуги юридичного характеру, а клієнт зобов`язується сплатити за них відповідну плату.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 51 000 грн., представник  позивача за зустрічним позовом додав акт наданих послуг від 10.10.2024 , згідно якого АО  "ІНТЕЛЛЕКС" надано такі юридичні послуги: 
1) аналіз позовної заяви ГУ ДПС в Одеській області з додатками про стягнення суми податкового боргу у справі № 420/13432/24, тривалістю 5 год. на суму 7500 грн.;
2)  підготовка зустрічного позову з додатками у справі № 420/13432/24 щодо оскарження ППР від 31.07.2023 № 0/18777/2405, від 31.07.2023 № 0/18770/2405, від 31.07.2023 № 0/18775/2405 на загальну суму 5  437 241,45 грн., попередня оцінка наявних доказів на підтвердження позиції Терещенка Д.О., тривалістю 8 год. на суму 12 000 грн.; 
3) підготовка та подача клопотання про залучення доказів з додатками (первинною документацією щодо діяльності ФОП ОСОБА_1 ) на 1033 арк. у справі № 420/13432/24, тривалістю 4 год. на суму 6  000,00 грн.; 
4) підготовка та подача до суду додаткових пояснень щодо аспектів діяльності ФОП ОСОБА_1 в період 2017-2020 років, з відображенням детальної оцінки залученої до суду первинної документації, тривалістю 15 год. на суму 22  500,00 грн.; 
5) участь у судових засіданнях тривалістю 2 год. на суму 3  000,00 грн. 
Досліджуючи вищезазначені документи, колегія суддів встановила, що дані докази можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів.
Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що підготовка даної справи вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, а  тому розмір витрат на правову допомогу на рівні 10 000,00 грн. є співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг. 
Принагідно колегія суддів акцентує, що питання розподілу судових витрат окрім іншого пов`язане також із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 грудня 2018 року справа №826/856/18. 
Оцінюючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 по справі № 520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі “Баришевський проти України” (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі “Двойних проти України” (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі “Меріт проти України” (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.
Відповідно частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, витрати на правову допомогу повинні бути фактичними, неминучими, а їх розмір обґрунтованим та мати розумну суму.
Щодо посилання апелянта на те, що стягнення витрат у заявленому розмірі  становить надмірний тягар для відповідача, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги наведені доводи ГУ ДПС в Одеській області та врахував його клопотання про зменшення розміру судових витрат, наслідком чого було зменшено розмір  витрат на правову допомогу з 51 000 грн до 10  000 грн.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним додатковим рішенням.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу у додатковому рішенні.
Проаналізувавши перелік наданих позивачу за зустрічним позовом адвокатом послуг з розміром гонорару який був присуджений судом першої інстанції до відшкодування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. відповідає критеріям реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини 9  статті 139 КАС України  та є співмірною зі складністю справи.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 420/13432/24.
Керуючись статтями 139,308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, 

ПО С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 420/13432/24  – залишити без змін. 
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк    А.Г. Федусик