ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 464/7111/14-к 
провадження № 51-3242км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 , 
засудженого                                               ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника                                                   ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника                                                   ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024 року.
Зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року, який 03 квітня 2019 року залишено без змін Львівським апеляційним судом, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 199 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 199 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 1 ст. 289 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_6 виправдано за ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 199 КК за епізодами щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з часу набрання вироком законної сили та звернення такого до виконання. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06 червня 2014 року до 25 вересня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирішено цивільні позови, долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні. 
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до місцевого суду із заявою про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року щодо нього за нововиявленими обставинами.
Сихівський районний суд м. Львова ухвалою від 14 листопада 2023 року вищевказану заяву ОСОБА_6 залишив без руху, а в подальшому ухвалою від 13 грудня 2023 року повернув з тих підстав, що у визначений строк недоліки заяви, яку залишено без руху, не усунуто.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2023 року скасовано та призначено новий розгляд заяви ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції.
За результатом нового судового розгляду ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року заяву ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повернуто особі, яка її подала.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 21 травня 2024 року ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року залишив без змін.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала 
Засуджений просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від  27  лютого 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024  року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування вимоги зазначає, що суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_15 раніше постановляв ухвалу від 13 грудня 2023 року (провадження № 1?о/464/6/23), яка в подальшому була скасована апеляційним судом, а отже, з огляду на правила ч. 2 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), цей суддя не міг брати участь в новому провадженні та постановляти ухвалу від 27 лютого 2024 року. Натомість суд апеляційної інстанції зазначених обставин не врахував, не навів мотивів до спростування аналогічних доводів та постановив рішення, яке не відповідає ст. 419 КПК. 
Крім того, засуджений зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції не врахували та не перевірили фактів, викладених в його заяві, щодо штучного створення та підроблення доказів у справі № 464/7111/14-к, з огляду на що постановили необґрунтовані судові рішення. 
Наголошує, що повернення місцевим судом його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є незаконним. В обґрунтування цього твердження посилається на постанову Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 761/25093/16.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та захисники підтримали касаційну скаргу засудженого, просили задовольнити вимоги, відображені в ній.
Прокурор просив залишити касаційну скаргу засудженого без задоволення як необґрунтовану, а  оскаржені судові рішення - без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши викладені у касаційній скарзі засудженого доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Частиною 2 ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.
За приписами ст. 370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим - в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
В ст. 419 КПК визначено вимоги до ухвали апеляційного суду, серед яких, обов`язковість зазначення мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. Отже, в ухвалі суду апеляційної інстанції при залишенні апеляційної скарги без задоволення мають бути зазначені підстави і мотиви, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
Недотримання положень статей 370, 419 КПК є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке згідно зі ст. 438 КПК тягне за собою скасування судового рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в апеляційній скарзі, поданій на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року, ОСОБА_6 , серед інших, навів доводи про недотримання цим судом приписів ч. 2 ст. 76 КПК при постановленні ухвали від 27 лютого 2024 року.
Суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишив без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року - без змін, при цьому зазначив, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо законності складу суду, при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено. 
Проте, як убачається з оскарженої ухвали, апеляційний суд не навів мотивів, з яких виходив, і положення закону, яким керувався, дійшовши висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги про незаконний склад суду, не зазначив належні підстави, з  яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою в цій частині, з огляду на що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, і вказане є  істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Оскільки в цьому провадженні підлягають застосуванню положення п. 2 ч. 1 ст. 436 КПК, а відповідно до ч. 1 ст. 439 КПК після скасування ухвали судом касаційної інстанції суд апеляційної інстанції здійснює судове провадження згідно із загальними вимогами, передбаченими цим Кодексом, в іншому складі суду, який має надати відповіді на аналогічні доводам касаційної скарги доводи сторони захисту, Верховний Суд не вирішує їх, оскільки вони є предметом нового апеляційного розгляду.
Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно ухвалити судове рішення, яке відповідає вимогам КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6  задовольнити частково.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024 року скасувати і  призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й  оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                         ОСОБА_3