Ухвала
 
13 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 727/13512/24
провадження № 61-2503ск25 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката Шеремет Марії Олегівни як представника ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду                             від 23 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на свою користь безпідставно списанні кошти в сумі 64 000,00 грн та списані відсотки в сумі 4 680,59 грн.
 
Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» нараховувати будь-які обов`язкові щомісячні платежі, відсотки за користуванням кредитом, штрафи, пені, неустойки, річні, тощо на списані грошові кошти в сумі 64 000,00 грн за кредитним рахунком № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , до набрання рішенням у цій справі законної сили.
 
Шевченківський районний суд м. Чернівці ухвалою від 06 грудня 2024 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив.
 
Чернівецький апеляційний суд постановою від 23 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шеремет М. О., залишив без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2024 року - без змін.
 
27 лютого 2025 року адвокат Шеремет М. О. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.
 
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав. 
 
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.
 
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі              № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) сформульовано правовий висновок, який підтверджено у пункті 7.3 постанови Великої Палати Верховного Суду                   від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), про те, що з огляду на відсутність у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали цього суду про відмову у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України), неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін. Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.
 
Отже, тлумачення пункту 4 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвал про відмову у забезпеченні позову, після їх перегляду в апеляційному порядку, у касаційному порядку не передбачено. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Чернівецького апеляційного суду                       від 23 січня 2025 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи наведене, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду заяви представника заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та про зупинення їх виконання.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Шеремет Марії Олегівни як представника ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           Є. В. Коротенко
 
                                                                                                          М. Ю. Тітов