Справа № 452/3122/24                                Головуючий у 1 інстанції: Кущ Т.М. 
Провадження № 33/811/1719/24                        Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:
                                               
судді – Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, 24, ч. 2 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2024 року,

встановив :

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2024 рокуна 

ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,,

накладено стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Приєднано невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2024 року, строком 3 місяці та 2 дні, та відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП  остаточно визначено ОСОБА_1  додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки 3 місяці 2  дні.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у 605,60 грн.
       Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 15 серпня 2024 року о 22 год. 30 хв.  керуючи автомобілем марки «Audi A4», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , біля буд.15 на вул. Коперніка у м. Самборі Львівської області не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, чим порушив п.2.4 та 8.9 (б) Правил дорожнього руху (далі – ПДР), при цьому на перехресті вулиць Коперніка та Филипчака у м. Самборі Львівської області, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, чим порушив п.16.11 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Крім того, 15 серпня 2024 року о 22 год. 30 хв.  ОСОБА_1 , біля буд.15 по вул. Коперніка у м. Самборі Львівської області, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, повторно протягом року керував автомобілем марки «Audi A4», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, заповненого на підставі акту медичного огляду особи №440 від 16 серпня 2024 року, та за результатами якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,83 проміле, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України.
На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить: скасувати постанову та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Стверджує, що він не погодився з результатами огляду у медичному закладі за допомогою приладу «Алконт» та вважає, що такий результат міг бути спричинений наявністю випарів ацетону, оскільки він хворіє на цукровий діабет. Проте, всупереч вимогам Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, лікар не відібрав у нього біологічний матеріал та не направив на лабораторне дослідження.
Зауважує, що саме у зв`язку з наявним захворюванням він наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, щоб після відібрання у нього біологічних зразків можна було б встановити відсутність у його організмі алкоголю.
Також звертає увагу, що лікар ОСОБА_4 не проходила курсів тематичного удосконалення за відповідною програмою і не має відповідного сертифікату, тобто, огляд проводився не уповноваженою особою, у зв`язку з чим висновок про його перебування у стані сп`яніння не може вважатися належним та допустимим доказом.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не прибули, про поважні причини неявки суду не повідомили.
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_1 , останній оскаржує постанову лише в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 112719 від 15.08.2024 за ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду (а.с. 4);
висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 440 від 16 серпня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5);
поясненнями лікаря КНЗ СМР «Самбрська ЦЛ» ОСОБА_4 у суді першої інстнції, відповідно до яких працівниками поліції на огляд був доставлений ОСОБА_1 , який повідомив, що є інсулінозалежним та випив пиво 13.08.2024. Зазначила, що огляд на стан спяніння проводився за допомогою алкотестера АЛКОНТ. Результат становив 0,832 ‰. Звернула увагу, що ОСОБА_1 не заперечував результати огляду та не стверджував, що він тверезий;
відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовані усі обставни події, які підлягали встановленню під час розгляду справи (а.с. 8);
рапортом інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Р.Бережинського від 16.08.2024, відповідно до якого ними під час паьрулювання було виявлено автомобіль Audi A 4, НОМЕР_1 , водій якого не був пристебнутий паском безпеки, а тому було прийнято рішення про зупинку останнього та увімкнено проблискові маячки червоного та синього кольорів. Проте водій вказаного авто не зупинився, продовжив рух та на перехресті вчинив ДТП з Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Підійшовши до автомобіля, попросили надати посвідчення водія. Водій повідомив, що такого у нього нема, однак назвав свої дані, тому вдалося встановити його особу за допомогою бази ІТС ІПНП. Водієм виявився ОСОБА_1 . Оскільки у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд у медичному закладі (а.с. 6);
постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9).
Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Як встановлено апеляційним судом постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення,  у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Вказане правопорушення ОСОБА_1 вчинив 17 грудня 2023 року.
А відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 15.08.2024 у порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто повторно протягом року.
Доводи апелянта про те, що у нього, не відбиралися жодні біологічні зразки біоматеріалу, не проводилися повторні та додаткові дослідження, апеляційний суд відкидає як безпідставні
Необхідність проведення лабораторного аналізу біологічного середовища не відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції, відповідно до яких, обов`язок проведення лабораторних досліджень передбачений лише для визначення ознак сп`яніння від наркотичного засобу або психотропної речовини.
Ознаки алкогольного сп`яніння дозволено встановлювати за допомогою обладнання, дозволеного Міністерством охорони здоров`я України, яке підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію, свідоцтвом про повірку.
Крім того, згідно п.14 Розділу III Інструкції, дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я обов`язково проводиться, якщо водій – учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.
Отже, в усіх інших випадках, не визначено обов`язку лікаря чи працівника поліції забезпечити проведення дослідження зразків біологічного середовища на вміст алкоголю, при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння.
Відтак, враховуючи, що ОСОБА_1 після ДТП не перебував у несвідомому стані, не мав тяжких травм, а також не мав жодних протипоказань, які б унеможливлювали проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі шляхом, передбаченим п.9 Розділу ІІІ Інструкції, а саме, шляхом використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, апеляційний суд вважає, що в чергового лікаря не виникло обов`язку щодо відібрання зразків крові та інших біологічних зразків для проведення дослідження.
Твердження ОСОБА_1 , що він хворіє на діабет, у крові наявний ацетон, а тому спеціальний технічний засіб міг показати наявність алкоголю, не підтверджуються жодними доводами, а у матеріалах справи відсутні медичні документи, які б підтверджували вказаний діагноз.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у лікаря, яка проводила огляд, сертифіката про проходження тематичного удосконалення для проведення медичних оглядів водіїв, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки наведене не спростовує перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, який було встановлено у закладі охорони здоров`я.
Окрім цього, як повідомила у суді першої інстанції лікар ОСОБА_4 ,вона є лікарем-терапевтом відділення екстреної медичної допомоги вказаної установи та згідно з наказом головного лікаря має право на проведення медичних оглядів громадян на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, кожен місяць вона, разом з іншими лікарями, особисто проходить інструктажі у лікаря-нарколога щодо правильності проведення таких оглядів. 
Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2024 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122-2, 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА