У Х В А Л А
 
11 березня 2025 року
м. Київ
Справа № 466/2086/14-ц
Провадження № 14-27звц25
Суддя Великої Палати Верховного Суду Воробйова І. А. перевірила заяву ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , про перегляд за виключними обставинами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області                     від 08 грудня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_1 , третя особа - Відділ Держземагентства у м. Львові, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на землю та
в с т а н о в и л а :
У квітні 2014 року заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця») звернувся до суду з позовом до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_1 , третя особа -  Відділ Держземагенства у                     м. Львові, про визнання незаконним та скасування пункту 1.7 рішення Брюховицької селищної ради від 20 липня 2006 року № 94 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок в смт Брюховичі», визнання недійсним державного акта про право власності на землю від 14 грудня 2006 року серії                    ЯГ № 516531, скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 вересня               2014 року в задоволенні позову заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України,                                ДТГО «Львівська залізниця»  відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року рішення суду Шевченківського районного суду м. Львова від 12 вересня              2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, ДТГО «Львівська залізниця» задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 1.7 рішення Брюховицької селищної ради від 20 липня 2006 року № 94 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок в смт Брюховичі» в частині затвердження технічної документації для видачі державного акта на право власності на землю площею 0,1366 га на АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку від 14 грудня 2006 року серії ЯГ № 516531, виданий                   ОСОБА_1 . Скасовано державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку.  
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року у відкритті касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року відмовлено.
У лютому 2025 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана її представником ОСОБА_2 , про перегляд за виключними обставинами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку зі встановленням Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) порушення Україною міжнародних зобов`язань під час вирішення справи судом.
Обґрунтовуючи наявність підстави для перегляду судових рішень, 
 ОСОБА_1 посилається на рішення ЄСПЛ від 24 жовтня 2024 року у справі «Дроздик та Мікула проти України» (Case of Drozdyk and Mikula v. Ukraine), ухвалене за результатами розгляду заяв № 27849/15 та № 33358/15, у якому встановлено порушення статті 1 Першого протоколу  до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене рішення ЄСПЛ набуло статусу остаточного 24 січня 2025 року.
У заяві ОСОБА_1 проситьухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від  14 січня 2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2, про перегляд судового рішення за виключними обставинами залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: запропоновано заявнику подати клопотання про витребування копії рішення ЄСПЛ від 24 жовтня 2024 року у справі «Дроздик та Мікула проти України» (Case of Drozdyk and Mikula v. Ukraine) з його автентичним перекладом від органу, відповідального за координацію виконання рішень ЄСПЛ, тобто  Міністерства юстиції України.
06 березня  2025 року від представника заявника на адресу Великої Палати Верховного Судучерез систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків. У цій заяві  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_2, заявляє клопотання про витребування копії рішення ЄСПЛ                  від 24 жовтня 2024 року у справі «Дроздик та Мікула проти України» (Case of Drozdyk and Mikula v. Ukraine) з його автентичним перекладом від органу, відповідального за координацію виконання рішень ЄСПЛ, тобто  Міністерства юстиції України.
Тож недоліки заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами усунуто.
У частині третій статті 425 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до Верховного Суду і розглядається у складі Великої Палати Верховного Суду.
Згідно із частиною другою статті 427 ЦПК України протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за виключними обставинами. 
Відповідно до Рішення від 14 лютого 2024 року № 1-р(II)/2024 Конституційний Суд України визнав неконституційним обмеження подання заяв про перегляд судових рішень за виключними обставинами десятирічним строком.
Заява, подана представником ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд судового рішення за виключними обставинами, відповідає вимогам щодо її форми та змісту, встановленим статтею 426 ЦПК України, тому є підстави для відкриття провадження у справі.
Згідно із частиною п`ятою статті 427 ЦПК України якщо в заяві міститься клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, суддя (суддя-доповідач) невідкладно після відкриття провадження у справі постановляє ухвалу про витребування такої копії рішення разом з її автентичним перекладом від органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи.
ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано клопотання про витребування від органу, відповідального за координацію виконання рішення міжнародної судової установи, автентичного перекладу українською мовою рішення ЄСПЛ від 24 жовтня 2024 року у справі «Дроздик та Мікула проти України» (Case of Drozdyk and Mikula v. Ukraine).
Зазначене клопотання підлягає задоволенню. Суд витребовує копію такого рішення разом з його автентичним перекладом українською мовою від органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, яким є Міністерство юстиції України (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2006 року № 784 «Про заходи щодо реалізації Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Відкривши провадження за виключними обставинами, суддя (суддя-доповідач) надсилає учасникам справи копії заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє учасників справи, як зазначено в частині третій статті 427 ЦПК України.
Окрім вирішення питання про відкриття провадження за виключними обставинами суддя Великої Палати Верховного Суду вважає за необхідне вирішити питання правонаступництва позивача ДТГО «Львівська залізниця»  у цій справі.
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство може бути створено шляхом заснування, злиття, поділу, виділу чи перетворення підприємницького товариства (підприємницьких товариств), державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств в акціонерне товариство. Акціонерне товариство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в редакції, яка діяла на дату реєстрації Акціонерного товариства «Українська залізниця» 
(далі - АТ «Українська залізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. 
Відповідно до частин третьої, шостої, сьомої та дев`ятої статті 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23 лютого 2012 року № 4442-VI товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття; товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту; оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання.
ДТГО «Львівська залізниця» (код ЄДРПОУ 01059900), яке є позивачем у цій справі, було одним із підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворилося АТ «Українська залізниця» (Додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»).
Державну реєстрацію АТ «Українська залізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року. Згідно зі статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735, АТ «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДТГО «Львівська залізниця». Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.
У пунктах 37-39, 64 постанови від 16 червня 2020 року 
у справі № 910/5953/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності. У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - АТ «Українська залізниця». Останнє є правонаступником державного підприємства з дати реєстрації АТ «Українська залізниця».
Ураховуючи те, що АТ «Українська залізниця» є правонаступником ДТГО «Львівська залізниця» з дати державної реєстрації товариства, тобто з 21 жовтня 2015 року, суддя Великої Палати Верховного Суду дійшла переконання про наявність правових підстав для заміни позивача його правонаступником у порядку статті 55 ЦПК України.
Керуючись статтею 55, пунктом 2 частини третьої статті 423, статтею 427 ЦПК України, суддя Великої Палати Верховного Суду
у х в а л и л а :
1.           Відкрити провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_1 , подану її представником  Білевич Христиною Орестівною, про перегляд за виключними обставинами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_1 , третя особа - Відділ Держземагентства у м. Львові, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на землю.
2.           Замінити позивача у цивільній справі № 466/2086/14-ц з Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» на його правонаступника Акціонерне товариство «Українська залізниця».
3.           Витребувати в Міністерства юстиції України копію рішення Європейського суду з прав людини від 24 жовтня 2024 року у справі «Дроздик та Мікула проти України» (Case of Drozdyk and Mikula v. Ukraine)  разом з його автентичним перекладом.
4.     Витребувати в Шевченківського районного суду м. Львова матеріали справи № 466/2086/14-ц.
5.     Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду на 11 годину 23 квітня 2025 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.
6.     Копію цієї ухвали надіслати Міністерству юстиції України, Шевченківському районному суду м. Львова,  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та разом з копією заяви про перегляд судового рішення - заступнику прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Акціонерному товариству «Українська залізниця», Брюховицькій селищній раді, Відділу Держземагентства у                          м. Львові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
  Суддя-доповідач	 	                    І. А. Воробйова