Справа № 936/284/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 

21.02.2025                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Русина Ю.І., в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 травня 2024 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.
       Відповідно до постанови, - 22.02.2024 об 11:06 годині на автодорозі "Київ-Чоп" 717 км ДС "Нижні Ворота", водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Fiat Doblo" (СКС FDВ-ПС) д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився під час безперервної фіксації на БК №471619, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою Русин Ю.І., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що працівники поліції вживали заходів щодо зупинки транспортного засобу, інформували водія про конкретну причину зупинки, у відповідності до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, проте просив направити його до лікарні селища Воловець, як найближчого лікарняного закладу, а не в м. Мукачево, оскільки він керував автомобілем, належним ТОВ "Укрпошта" та здійснював перевезення (доставку) товаро-матеріальних цінностей та грошових коштів до відділення, а тому, залишити транспортний засіб на місці зупинки не мав права. Зазначає, що працівник поліції взагалі не пропонував пройти огляд водію на стан сп`яніння на місці зупинки, а одразу вказав на необхідність пройти такий огляд у медичному закладі м. Мукачево, на що фактично і отримав правомірну відмову. Вказує, що поліцейські не проводили перевірку ознак наркотичного сп`яніння і невідомо яким чином вони дійшли висновку, що саме поведінка водія щодо порушення координації руху – є стан наркотичного сп`яніння. Звертає увагу на те, що підзахисний являється єдиним годувальником сім`ї, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та одну малолітню дитину, раніше до відповідальності не притягувався. Окрім цього зазначає, що в цей же день ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, де в протоколі огляду відсутня відмітка про його стан сп`яніння, що можна стверджувати про відсутність наркотичного чи якогось не будь іншого сп`яніння.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи дослідивши зібрані у справі докази, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №564561 від 22.02.2024, слідує, що22.02.2024 об 11:06 годині на автодорозі "Київ-Чоп" 717 км ДС "Нижні Ворота", водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Fiat Doblo" (СКС FDВ-ПС) д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився під час безперервної фіксації на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Незважаючи на невизнання  ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого та апеляційного суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина  ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 564561 від 22.02.2024, яким зафіксовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми, своїми підписами в протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи, однак по суті порушення пояснення відмовився надати, тому суд обґрунтовано визнав викладені у ньому відомості належним доказом у справі про адміністративне правопорушення; рапортом поліцейського Котубей Р.Я. від 22.02.2024 з якого слідує, що під час несення служби на ДС Нижні Ворота в складі екіпажу, було зупинено ТЗ "Fiat Doblo" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та під час спілкування з ним було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення; розпискою ОСОБА_1 від 22.02.2024, згідно з якою ним підтверджено факт залишення на зберіганні автомобіля "Fiat Doblo" д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: АД М-06 717км, 39; наявними у матеріалах справи та дослідженими відеозаписами, які містяться на DVD-R диску, що доданий до протоколу, якими підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, а також наданими поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, а тому є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що працівники поліції вживали заходів щодо зупинки транспортного засобу, інформували водія про конкретну причину зупинки, у відповідності до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», апеляційний суд відхиляє, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тобто порушення водієм п. 2.5 ПДР утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону.

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 24 вказаного Закону встановлено додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР - не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Не заслуговують на увагу доводи захисника про недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння, тобто без пропозиції проведення первинного огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів, з огляду на таке.
Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі - Інструкція), яка визначає саму процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, деталізує процедуру такого огляду у залежності від виду сп`яніння.
Поліцейські не забезпечуються спеціальними технічними засобами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння водіїв транспортних засобів, тому зробити такий огляд на місці можливості не мають.
У той же час п. 12 розділу 2 даної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу 1цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пункт 4 розділу 1 Інструкції визначає ознаки саме наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на відміну від п. 3 розділу 1 Інструкції, який визначає ознаки алкогольного сп`яніння.
Відповідно до положень п. 7 розділу 3 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.
Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння можливо лише у медичному закладі і та обставина, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці, за допомогою спеціальних технічних засобів, не свідчить про недотримання ними, в даному випадку вимог ст. 266 КУпАП.
Твердження сторони захисту, що поліцейські не проводили перевірку ознак наркотичного сп`яніння і невідомо яким чином вони дійшли висновку, що саме поведінка водія щодо порушення координації руху – є стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки згідно зазначеної Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були зафіксовані на відео, а також обов`язково озвучені водієві.
Поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, порушення мови, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції № 1452/735. Виявивши ці ознаки, поліцейський законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що виявлені ознаки сп`яніння є суб`єктивною думкою поліцейського, яку він складає на підставі аналізу дій водія під час спілкування із ним, а наявність або відсутність стану сп`яніння у водія перевіряється за допомогою проходження відповідного огляду. В даному випадку, водій ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, за що передбачена адміністративна відповідальність.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 чи його захисник оскаржували дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги про те, що в цей же день ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, де в протоколі огляду відсутня відмітка про його стан сп`яніння, що можна стверджувати про відсутність наркотичного чи якогось не будь іншого сп`яніння, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такий не долучений до матеріалів справи.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п. 2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі, що  ОСОБА_1 являється єдиним годувальником сім`ї, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та одну малолітню дитину, раніше до відповідальності не притягувався,апеляційний суд приймає до уваги, однак враховуючи те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

ОСОБА_1 не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху. Він, як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо перебування в стані наркотичного сп`яніння особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене  ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга адвоката Русина Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Русина Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага