ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 січня 2025 року 	м.Суми	

Справа №587/959/24 
Номер провадження 22-ц/816/150/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Рунова В. Ю. 
за участю секретаря судового засідання – Назарової О.М. 
у присутності:
представника стягувача ОСОБА_1 – адвоката Марченка Ігоря Васильовича, 
представника боржника ОСОБА_2 – адвоката Грицика Геннадія Олексійовича, 
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , яка подана її представником – адвокатом Грициком Геннадієм Олексійовичем, 
на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 25 квітня 2024 року, у складі судді Гончаренко Л.М., постановлену у м. Суми, 
в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: головний державний виконавець Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батраченко Інна Олександрівна, боржник - ОСОБА_2 , на рішення головного державного виконавця Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

В С Т А Н О В И В:
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив: визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батраченко І.О. від 26 березня 2024 року про закінчення виконавчого провадження №74357872 та зобов`язати державного виконавця відновити провадження.
Свої вимоги мотивує тим, що Сумським районним судом Сумської області було видано виконавчий лист на виконання рішення цього суду у справі № 587/517/21 від 09 лютого 2023 року, згідно якого ОСОБА_2 було зобов`язано знести самовільно збудований гараж(навіс) за адресою: АДРЕСА_1 , розташований вздовж будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 . По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження №74357872. Постановою головного виконавця Батраченко І.О. від 26 березня 2024 року виконавче провадження було закрито у зв`язку з виконанням рішення суду. 27 березня 2024 року він отримав постанову про закінчення виконавчого провадження від 26 березня 2024 року. З даною постановою він не згоден та вважає рішення головного державного виконавця протиправним. Державний виконавець не вжив заходів щодо виконання рішення у повному обсязі та закінчив виконавче провадження. Рішення суду виконано не в повному обсязі, гараж знесений лише частково. Він був присутнім при виїзді виконавця, зазначав їй про це, акт підписав не читаючи.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 25 квітня 2024 року скаргу ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батраченко І.О. від 26 березня 2024 року про закінчення виконавчого провадження №74357872 та зобов`язано державного виконавця відновити провадження.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Грицика Г.О., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити. 
У доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції безпідставно прийнято докази, які було подано з недотриманням вимог ч. 5 ст. 49, ч. 9 ст. 83 ЦПК України, а саме не надано доказів надсилання їх іншим учасникам справи. 
Зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 1 ст. 448 ЦПК України та ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», що на його думку полягало в тому, що заявник не оскаржує рішення виконавця в процесі виконання рішення, а просить скасувати постанову державного в межах виконавчого провадження. 
Вказує на те, що в мотивувальній частині рішення суд зазначає про те, що згідно ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 10 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі виконання боржником рішення, виконавець складає акт. Проте, вказані у ст. 63 Закону та п. 10 Інструкції акти є різними за своєю суттю, а тому незрозуміло, який саме акт мав на увазі суд.
Посилається на відсутність у адвоката Марченка І.В. повноважень представляти інтереси заявника при примусовому виконанні рішення суду.
Також вважає, що заявлені вимоги повинні були оплачені судовим збором. 
Відзиву на апеляційну скаргу у визначений апеляційним судом строк не надійшло. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи скаргу стягувача, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи, з правильним застосуванням норм процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 лютого 2023 року у справі №587/517/21 ОСОБА_2 зобов`язано знести самовільно збудований гараж(навіс) за адресою: АДРЕСА_1 , розташований вздовж будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 20-30).
На виконання рішення суду Сумським районним судом Сумської області було видано виконавчий лист від 09 лютого 2023 року (а.с. 13).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.20).
По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження 06 березня 2024 року головним державним виконавцем Сумського ВДВС у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батраченко І.О. №74357872. В пункті 2 резолютивної частини постанови запропоновано боржнику виконати добровільно рішення суду протягом 10 робочих днів. (а.с.16-17)
Відповідно до акту державного виконавця від 26 березня 2024 року складеного за участю понятого ОСОБА_3 виїздом державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 було встановлено, що рішення виконано ОСОБА_2 шляхом знесення самовільно збудованого гаражу(навісу) вздовж житлового будинку Шевченка М.Г Даний акт містить підпис стягувача ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_2 , понятого ОСОБА_4 ( а.с.24)
       26 березня 2024 року державним виконавцем Батраченко І.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст.40 ЗУ України «Про виконавче провадження», встановлено, що рішення виконано.( а.с.3)
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права, свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За правилами ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 9 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
За змістом статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Судом встановлено та не спростовується заявником апеляційної скарги у своїх доводах, станом на закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_2 на виконання рішення суду знесла частину самовільно збудованого гаражу (навісу) за адресою: АДРЕСА_1 . Незважаючи на заперечення стягувача, 26 березня 2024 року державним виконавцем складено акт про те, що ОСОБА_2 виконано рішення суду шляхом знесення самовільно збудованого гаражу (навісу) вздовж житлового будинку ОСОБА_1 . 
Стягувач наголошує на тому, що постанова державного виконавця перешкоджає звернутися до суду із заявою про роз`яснення рішення суду щодо його формулювання в частині знесення гаражу (навісу), як цілісного об`єкта. 
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем передчасно.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2024 року в судовому засіданні представником стягувача – адвокатом Марченком І.В. подано фотографії, на яких зображено частково розібраний гараж (навіс) (а.с.52-63). Суд зобов`язав представника скаржника надіслати учасникам процесу надані докази. 
22 квітня 2024 року представником скаржника подані суду докази надсилання, в тому числі і представнику боржника – Грицику Г.О., долучених до справи доказів. Тобто, право учасників процесу на ознайомлення із долученими до справи доказами було дотримано, у зв`язку з чим суд правомірно приєднав їх до матеріалів справи. 
Шевченком М.Г. подано скаргу на рішення державного виконавця, а саме постанову про закінчення виконавчого провадження, яку просив скасувати, в порядку судового контролю за виконанням судового рішення (Розділ VII ЦПК України), а не позовну заяву про скасування постанови державного виконавця, як помилково зазначає заявник апеляційної скарги. 
Норми ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не місять вимог про оплату судовим збором скарг на дії та рішення державних виконавця під час виконання судового рішення. 
Усупереч доводам апеляційної скарги, повноваження представника ОСОБА_1 – адвоката Марченка І.В. підтверджуються ордером на надання правничої допомоги, який було видано на підставі договору про надання правової допомоги від 29 березня 2024 року (а.с. 53). Крім того, скаржник ОСОБА_1 брав безпосередню участь у судовому засіданні що було призначено на 08 квітня 2024 року, де він надав пояснення щодо обставин підписання складеного державним виконавцем 26 березня 2024 року акту.
Також суд першої інстанції обґрунтовано посилався на положення ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 10 розділу ІХ Інструкції про організацію примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані докази, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , яка подана її представником – адвокатом Грициком Геннадієм Олексійовичем, залишити без задоволення,  а ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 25 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 7 січня 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   В. Ю. Рунов