ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/965/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Військової частини НОМЕР_1 
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року (головуючий суддя Турлакова Н.В.)
           в адміністративній справі №160/965/24 за позовом ОСОБА_1  до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

          Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 09.01.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
          - визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за період лікування після поранення у період з 06.06.2023 року по 12.12.2023 року;
            - зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити    ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за період лікування після поранення з 06.06.2023 року по 12.12.2023 року у розрахунку 100 000 грн. на місяць.
            В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , 06.06.2023р. при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини він отримав забій лівої стопи. Позивач зазначає, що він не отримав додаткової винагороди, у розмірі 100 000 грн. у зв`язку із пораненням важкого ступеня, пов`язаним із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим, відповідачем допущено порушення порядку призначення та виплати додаткових виплат військовослужбовцям та членам їх сімей визначеного положеннями постанови КМУ від 28.02.22 р. за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року позов задоволено.
          Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахуваняя та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за період лікування та період перебування у відпустках для лікування після поранення у період з 06.06.2023 року по 12.12.2023 року.
          Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити   ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини одержаним 06.06.2023р. та період перебування у відпустках для лікування, за період: з 06.06.2023 року по 12.12.2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.           Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано довідку про обставини поранення, довідку ВЛК №2160, виписку з історії хвороби №4184, виписку з історії хвороби №4402, довідку №5438, довідку №5942, довідку ВЛК № 10453, виписку з історії хвороби №30378, довідку №532/30378, виписку з історії хвороби №35405, довідку №622/35405, довідку від 07.07.2023, висновок лікаря, довідку ВЛК №2933, відпускний квіток від 14.12.2023 року. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у період з 06.06.2023 року по 12.12.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування. Відповідачем не надано суду витребовуваних доказів та будь-якої інформації щодо нарахування та виплати вказаної вище додаткової винагороди за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  відповідач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
          Вказує, що  позивач звернувся за медичною допомогою з причин, які не є підставою для отримання додаткової винагороди, визначеною Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, заявляє про право на отримання даної виплати в розмірі 100 000 грн. з урахуванням часу подальшої наданої відпустки для лікування терміном на 30 діб. Тяжкість отриманого поранення є головною умовою для вирішення питання щодо наявності права для отримання виплат відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022. У разі відсутності підтвердження ступеня тяжкості отриманого поранення, командування військової частини НОМЕР_1 відповідно і не могло здійснювати Позивачу виплату додаткової винагороди. Зауважує, що відповідно до довідки від 28.01.2024 №182/1257, наданою до відзиву на позовну заяву, позивачу було нараховано додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» пропорційно часу здійснення бойових завдань: 1) за червень 2023 року – 23 000 грн. (додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. пропорційно часу перебування Позивача в районі ведення бойових дій) та 10 000 грн. (додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. за безпосередню участь в бойових діях пропорційно часу перебування Позивача в районі ведення бойових дій); 2) за липень 2023 року – 11 612,90 грн. (додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. пропорційно часу перебування Позивача в районі ведення бойових дій); 3) за вересень 2023 року – 8000 грн. (додаткова винагорода в розмірі 30  000 грн. пропорційно часу перебування Позивача в районі ведення бойових дій); 4) за жовтень 2023 року – 10 645, 16 грн. (додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. пропорційно часу перебування Позивача в районі ведення бойових дій); 5) за листопад 2023 року – 15 000 грн. (додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. пропорційно часу перебування Позивача в районі ведення бойових дій); 6) за грудень 2023 року – 1935, 48 грн. (додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. пропорційно часу перебування Позивача в районі ведення бойових дій).
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , 06.06.2023р. при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини отримав забій лівої стопи, що підтверджується Довідкою №182/3730 про обставини справи (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2023р.
У зв`язку із вказаним травмуванням з 06.06.2023 року по 12.12.2023року ОСОБА_1 перебував на лікуванні та у відпустках для лікування, а саме: відповідно до виписки № 4184 направлений в стаціонар 16.06.2023 року виписаний 20.06.2023 року, пройшов ВЛК 20.06.2023 року, за яким визначено відпустку 30 днів, відповідно до виписки №4402 направлений в стаціонар 31.07.2023 року виписаний 18.08.2023 року, з 18.08.2023 року по 28.08.2023 року знов знаходився на стаціонарному лікування (довідка № 5438), продовжено стаціонарне лікування з 28.08.2023 року по 07.09.2023 року (довідка №5942), 08.09.2023 року пройшов ВЛК, яким визначено стаціонарне лікування протягом 45 днів, за випискою з медичної карти № 30378 надходження до стаціонару 29.09.2023 року, виписаний 20.10.2023 року, за випискою з медичної карти №35405 надходження до стаціонару 20.11.2023 року, виписаний 12.12.2023 року, 11.12.2023 проведено медичний огляд ВЛК та визначено відпустку для лікування захворювання на 30 днів.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди за період вказаного лікування.           Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII, Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року N2011-XII.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
  Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статтею 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року N2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. 
Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ч.2 ст.1-2 ЗУ №2011-ХІІ).
До складу грошового забезпечення входять: 
посадовий оклад, оклад за військовим званням; 
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); 
одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч.2, 3 ст.9 ЗУ №2011-XII).
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абз.1 ч.4 ст.9 ЗУ №2011-XII).
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 ч.4 ст.9 ЗУ №2011-XII).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: 
посадовий оклад; 
оклад за військовим званням; 
надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 
підвищення посадового окладу; 
надбавки; 
доплати; 
винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; 
премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: 
винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); 
допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: 
штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); 
накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; 
накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; 
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який триває до теперішнього часу.
Також, вказаним Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:
- військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави;
- у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022р. та застосовується з 24.02.2022р.
У пункті 1-2 Постанови №168 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000грн. до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
У подальшому (у межах спірного періоду), постановами Кабінету Міністрів України від 27.09.2022 року №1066, від 08.10.2022 року № 1146 і від 20.01.2023 року №43 до постанови №168 були внесені зміни, разом з тим, вищевказані положення пункту 1 постанови №168 щодо виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) змін не зазнали.
Пунктом 2-1 постанови №168 передбачено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29, згідно з пунктом 7 якого підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100000грн. військовослужбовцям, які знаходяться на лікуванні після поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення є довідка про обставини отримання військовослужбовцем поранення за формою згідно з додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (затверджено Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402).
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 року № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, доповнено Порядок Розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», який застосовується з 01.02.2023 року.
У пунктах 10, 11 Розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» вищевказаного Порядку визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
З указаного вбачається, що особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Так, наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи (Положення № 402).
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Згідно з п.2.1 Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. 
Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Так, відповідно до пункту 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 грошове забезпечення виплачується: 
щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; 
одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Крім того, статтею 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ врегульовані питання щодо права військовослужбовців на відпустки, порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них, та пунктом 19 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції Закону України "Про внесення змін до статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо рівних можливостей матері і батька, які є військовослужбовцями, на догляд за дитиною в особливий період" від 29.07.2022 № 2490-ІХ) визначено, що надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток припиняється, крім:
відпустки військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами; 
відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку (якщо обоє батьків є військовослужбовцями, - одному з них за їх рішенням); 
відпустки у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії".
Тобто, на цей час законодавчо визначено такий вид відпустки, як відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, та підзаконними нормативно-правовими актами передбачено, що під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Слід зазначити, що суд не має повноважень визначати, чи отримане військовослужбовцем поранення є тяжким, оскільки відповідні висновки (постанови) з цього питання приймають ВЛК, а у випадку незгоди із такими висновками військовослужбовець має право оскаржити їх в адміністративному чи судовому порядку, а в подальшому (у разі внесення змін до відповідних довідок чи постанов ВЛК щодо тяжкості поранення в цілях надання відпустки та виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168) звертатися із рапортом до командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди.
На час виникнення спірних правовідносин підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (безвідносно наявності отримання тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії), а умовою для такої виплати є поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано довідку про обставини поранення, довідку ВЛК №2160, виписку з історії хвороби №4184, виписку з історії хвороби №4402, довідку №5438, довідку №5942, довідку ВЛК № 10453, виписку з історії хвороби №30378, довідку №532/30378, виписку з історії хвороби №35405, довідку №622/35405, довідку від 07.07.2023, висновок лікаря, довідку ВЛК №2933, відпускний квіток від 14.12.2023 року.
Таким чином, позивачем доведено, що у період з 06.06.2023 року по 12.12.2023 року він  перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що ухвалою суду першої інстанції від 22.01.2024р., яка отримана відповідачем 13.02.2024р., було витребувано від відповідача додаткові письмові докази, а саме: 
зобов`язано відповідача надати до суду довідку про суму нарахованої і виплаченої додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 за період лікування з 06.06.2023 року по 12.12.2023  року. 
Проте, відповідачем не надано суду витребовуваних доказів та будь-якої інформації щодо нарахування та виплати вказаної вище додаткової винагороди за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування.
Матеріали справи не містять доказів щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 гривень за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування.
З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000 гривень за вищевказаний період перебування позивача на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування, оскільки отримав поранення, яке пов`язане із проходженням військової служби та пов`язана із захистом Батьківщини.
          Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача. 
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 30.01.2025 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова