ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/7920/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 ( суддя Конишева О.В.)  в адміністративній справі №280/7920/24 за позовом   ОСОБА_1   до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії з 07.11.2017;
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з грудня 2020 року;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 з грудня 2020 року по лютий 2023 року;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати компенсації втрати частини доходу;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 07.11.2017 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з грудня 2020 року по лютий 2023 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити компенсацію втрати частини доходу: - з 07.11.2017 року до дати фактичної виплати пенсії; - з дати фактичної виплати пенсії за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі; - за невиплату пенсії з грудня 2020 року до дати фактичної виплати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розмір пенсії розраховується та змінюється в порядку, передбаченому ст. 27, 42 Закону 1058-IV незалежно від того, чи особа постійно проживала на території України чи виплату пенсії поновлено за рішенням суду. Розмір пенсії розраховується та змінюється незалежно від того, чи було судом в резолютивній частині рішення суду покладено зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії. Згідно довідки від 21.06.2021 року розмір пенсії на дату призначення 07.11.2017р. складає 2331,76 грн. та в подальшому не змінюється. В довідці - розрахунок пенсії від 12.09.2023 року в графі особливості зазначено "не підлягає масовому перерахунку". "Призначено за рішенням суду в твердому розмірі". Вважаючи дії відповідача щодо призначення та виплати позивачу пенсії за віком у невстановленому законом порядку та розмірі, а саме: із встановленням "особливості": "Не підлягають МП, призначене за рішенням суду у твердому розмірі", нижче за мінімальну пенсію у розмірі прожиткового мінімуму, без урахування проведення на загальних підставах поточних перерахунків та індексації пенсії та її складових, компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії за період з 07.11.2017 по день виплати затриманої пенсії у належному розмірі протиправними та такими, що порушують конституційне право позивача на соціальне забезпечення у старості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 16.03.2023 відповідно до положень частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснення в протоколі призначення пенсії № 923040815804 від 13.09.2023 в графі «Особливості» напису «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 з 16.03.2023 перерахунок та виплату пенсії, без застосування до її пенсійних виплат напису у графі Особливості «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ», враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з виплатою компенсації втрати доходу у зв`язку з порушення строків виплати пенсії, з врахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було досліджено, що сума доплати згідно з рішенням суду від12.05.2023 позивачу була нарахована разом з основним розміром пенсії на липень поточного року на поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», які було повернуто банківською установою з зазначенням причини: «рахунок не відповідає реквізитам пенсіонера по ПІБ». Суд першої інстанції не дійшов вірного висновку у тому, що відповідно до приписів п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22- 1 поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. Суд не врахував, що при поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу; 2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; 3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо). Додатково наданих позивачем документів надано не було, а тому, перерахунок пенсії відповідачем був здійснений за матеріалами пенсійної справи позивача. Інших підстав для перерахунку нема, про що суд І інстанції не дійшов вірного висновку. Натомість, в супереч викладеному суд І інстанції дійшов хибного висновку у частковому задоволенні позову, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 з 16.03.2023 перерахунок та виплату пенсії, без застосування до її пенсійних виплат напису у графі Особливості «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ», враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з виплатою компенсації втрати доходу у зв`язку з порушення строків виплати пенсії, з врахуванням раніше виплачених сум. Враховуючи наведене, вважаємо, що оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до  п.  3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
                    Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних  підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2018 у справі №335/15642/17 Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фону України м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, позивачу було призначено пенсію з 07.11.2017 у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058.
Пенсійні виплати щомісячно перераховувались позивачу на поточні рахунки, відкритті у відділенні банку.
З 01.12.2020 року позивачу виплата пенсії відповідачем була припинена у зв`язку з закінченням терміну дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який був чинним до 18.11.2020.
Не погодившись з припиненням виплати пенсії, позивач звернувся до суду з вимогою поновити йому виплату пенсії, починаючи з моменту її припинення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.11.2021, яке набрало законної сили 14.12.2021, по справі №280/8001/21 у задоволенні позову позивачу було відмовлено.
Суд зауважує, що предмет спору у справі №280/8001/21 та предмет спору у даній справі №280/7920/24 щодо поновлення пенсії позивача із 2020 року є тотожними та цей спір судом уже було вирішено, тому ухвалою суду від 28.10.2024 провадження у справі в цій частині позовних вимог було закрито.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №280/2127/23, що було залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.08.2023 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок з 16.03.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 16.03.2023 перерахувати розмір, поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником. В іншій частині позовної заяви відмовлено.
Представник позивача в подальшому, 23.06.2024, звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку пенсії позивача.
Відповідач листом від 18.07.2024 №12746-11536/Г-02/8- 0800/24 надав представнику позивача роз`яснення стосовно його питання та, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2023 по справі №280/2127/23 Головним управлінням з 16.03.2023 розмір пенсії позивача перераховано та поновлено виплату в розмірі на дату призначення пенсії, а саме, 2331,67 грн. Сума доплати згідно з рішенням суду від 12.05.2023 позивачу була нарахована разом з основним розміром пенсії на липень поточного року на поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», які було повернуто банківською установою з зазначенням причини: «рахунок не відповідає реквізитам пенсіонера по ПІБ». У зв`язку з чим виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024 призупинено до з`ясування.
Судом встановлено, що згідно протоколу призначення пенсії № 923040815804 від 13.09.2023, загальний розмір пенсії позивача з 16.03.2023 року складає 2331,67 грн. У графі «Особливості» вказаного протоколу призначення пенсії зазначено: «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.– ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ» .
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо поновлення виплати пенсії в розмірі на дату призначення пенсії, а саме в 2331,67 грн, позивач звернувся до суду з позовом.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закон №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до статті 1 Закон №1058-IV мінімальна пенсія це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Згідно із абзацом 8 частини 2 статті 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
Відповідно статті 16 Закону №1058-IV застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Статтею 42 Закону №1058 встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що з дня призначення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом №1058-IV, будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено, а виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.
Суд першої інстанції також вірно врахував, що рішення суду від 02.08.2023 по справі №280/2127/23 не містять застережень щодо  встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам,  а Закон №1058-IV також не містить застережень щодо встановлення фіксованого (твердого) розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем права позивача на належний розрахунок пенсії, при призначенні позивачу пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.», що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону №1058-ІV.
Вірними є висновки суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивача без застосування до пенсійних виплат особливості – «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 16.02.2023; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ» та з дотриманням вимог ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.02.2023.
Статтею 55 Закону №262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Судом першої інстанції вірно було враховано обставини справи, та зроблено висновок, що оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то перерахунок виплати пенсії має проводитися з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до статті 55 Закону № 2262-ХІІ.
Також колегія суддів зазначає, що предметом позову у цій справі є питання права позивача на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом №1058-IV. Оцінці у цій справі підлягають підстави, покладені позивачем в основу позову у цій справі, які виникли після ухвалення судом рішення у справі №280/2127/23 і не було предметом правової оцінки судами у справі №280/2127/23.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст.   308,   311,   315,   316,   321,   322,   325,   328,   329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 в адміністративній справі №280/7920/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 січня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 31 січня 2025 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова