Справа № 163/1891/24  Провадження №33/802/21/25 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Щербяка Н.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , працівника ТОВ «ВАН ХОФ ЮКРЕЙН ЛТД», РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КпАП України, та на підставі ч. 2 ст. 36 КпАП України накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 23:26 годині 10 серпня 2024 року на 488 км автодороги М-07 в порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху керував автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
Він же, о 05:18 годині 11 серпня 2024 року на 485 км автодороги М-07 в порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху керував автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
У поданій апеляційній скарзі, захисник Щербяк Н.В. вказує про незаконність та необґрунтованість постанови Любомльського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 року та просить її скасувати, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, які не були належним чином повідомлені про час і дату судового розгляду, отже було грубо порушено надане ОСОБА_1 . Конституцією України право на захист.
Крім того посилається, що працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було допущено ряд порушень, а тому складений за його результатами протокол про вчинення адміністративного правопорушення є недійсним.
Судовий розгляд справи апеляційним судом 11.11.2024, 08.12.2024 було відкладено, зокрема, за ініціативи захисника. В судове засідання суду апеляційної інстанції 07.01.2025 ОСОБА_1 та його захисник Щербяк Н.В. не з`явилися, хоча про час, дату і місце апеляційного провадження були належним чином повідомлені (а.с. 75). Про причини неявки в судове засідання учасники суд не повідомили, заяву про відкладення судового засідання не подавали у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника відповідно до ч. 6 ст. 294 КпАП України.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перш за все, як вбачається із судового рішення, 03 жовтня 2024 року у судовому засіданні  ОСОБА_1  та його захисник Щербяк Н.В. присутні не були. Зматеріалів справи вбачається, що учасники судового розгляду повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи листами (а.с. 14, 18, 19, 33, 40, 47). Однак, дані про отримання повідомлення ОСОБА_1 та його захисником про судовий розгляд, зокрема, 03 жовтня 2024 року в матеріалах справи відсутні.
Отже, на переконання апеляційного суду, за відсутності даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання 03 жовтня 2024 року, суд першої інстанції безпідставно провів розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки були порушені вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, а тому суддя доходить висновку про необхідність скасування оскарженої постанови та прийняття нової, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, обставини вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КпАП України, доводяться сукупністю зібраних та належним чином перевірених доказів, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення; результатами тестів № 4074, 4129, якими підтверджено факт перебування ОСОБА_1 о 05:23 годині 11 серпня 2024 року та о 23:48 годині 10 серпня 2024 року в стані алкогольного сп`яніння; актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, у яких зафіксовано наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння; рапортом інспектора роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП; відеозаписами події та іншими матеріалами справи у їх сукупності.
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КпАП України.
На думку апеляційного суду, захисником в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Огляд водія, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, відповідно до частин 2, 3 та 5 ст. 266 КпАП України, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апелянта про те, що ОСОБА_1  не був згідний з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», оскількинаведені доводи мають формальний характер та не спростовують встановленого факту правопорушень. Слід взяти до уваги, що відеозаписом чітко зафіксовано проходження ОСОБА_1 оглядів на стан алкогольного сп`яніння, здійснення контрольного заміру повітря перед здійсненням згаданого огляду, згода останнього з встановленими результатами тесту та, зокрема, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, відсторонення від керування транспортним засобом. Крім того, факт згоди ОСОБА_1 з встановленими результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння та відсторонення його від керування стверджується власноручним підписом останнього у чеках приладу «Драгер»; актах огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; зобов`язанні не керувати транспортним засобом протягом 24 годин (до повного витвереження).
Також не заслуговують на увагу суду доводи сторони захисту, як на підставу для скасування судового рішення про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду, який передбачений чинним законодавством, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи. Дії працівників поліції відповідали законодавству, яке передбачає процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення, і це відповідними доказами не спростовано.
Таким чином, усі твердження сторони захисту в тих частинах, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП належним чином не доведена, а також про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, не спростовують його винуватості у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Враховуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ч.1 ст.130 КУпАП правопорушень, стягнення на нього слід накласти в порядку ст.36 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Таким чином, оскаржена постанова судді на підставі п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Щербяка Назарія Віталійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 року стосовно  ОСОБА_1 скасувати та постановити нову.
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                                                В. В. Гапончук