ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/542/25 Справа № 202/2191/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кіблицька Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Цівань Наталія Володимирівна, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року в цивільній справі номер 202/2191/23 за позовною заявою ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа:  ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу,  
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жерліциної О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Позивачка з батьком рідко підтримувала спілкування, адже останній часто зловживав спиртними напоями та перебував у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з втратою ОСОБА_4 його паспорту 02.09.2022 року мати і батько позивачки прийшли до Амур-Нижньодніпровського відділу у м. Дніпрі ГУ Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, де ОСОБА_4 подав заяву про втрату паспорта та отримання нового паспорта. Паспорт, який був втрачений ОСОБА_4 , значиться в Інформаційній підсистемі «Недійсні документи» ЄІАС УМП з дати подачі заявником заяви, тобто 02.09.2022 року. Батько позивачки був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивачки зателефонувала сусідка та повідомила, що ОСОБА_4 помер. Позивачка та її мати домовилися про кремацію тіла через похоронну агенцію «Велес». 12.10.2022 року матері позивачки зателефонувала власниця похоронної агенції «Велес» та повідомила, що до них в агенцію прийшла невідома жінка, назвалася подругою доньки померлого з паспортом на ім`я ОСОБА_4 , яка хотіла забрати свідоцтво про смерть, так як знайшла послуги іншої похоронної агенції, на що мати попрохала у разі появи будь-якої особи з паспортом на ім`я ОСОБА_4 викликати співробітників поліції. 14.10.2022 року було порушено кримінальну справу, в якій позивачка визнана потерпілою. З матеріалів кримінального провадження позивачці стало відомо, що ОСОБА_4 05.10.2022 року отримав свідоцтво про спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та наступного дня 06.10.2022 року продав спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2 - ОСОБА_2 , тій самій, що приходила до похоронної агенції «Велес». Паспорт ОСОБА_4 , який був визнаний недійсним, було вилучено співробітниками поліції у представниці похоронної агенції «Вічність». Підпис батька ОСОБА_4 на договорі купівлі-продажу свідчить про те, що він як мінімум був у стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати власною волею. Окрім цього, в квартирі після смерті батька не було знайдено коштів від її продажу, а саме в сумі 716500,00 грн. Таким чином, позивачка вважає, що вищевказане свідчить про шахрайські дії з квартирою батька. 
Позивачка, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 06.10.2022 року.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу - відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодилась позивачка  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Цівань Н.В., подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року у справі №202/2191/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи; також неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.
Позивачка усвідомлює, що проведення почеркознавчої експертизи вимагатиме зразків вільних підписів та почерку ОСОБА_4 , які у позивачки відсутні, тому заявлене клопотання, при його задоволенні, не мало б продуктивних наслідків, а тільки б призвело до затягування розгляду справи. B свою чергу позивачка посилалася на те, що, окрім нерозбірливого підпису у договорі купівлі-продажу, неможливо прочитати прізвище виконане від імені ОСОБА_4 .
Крім того, судом не в повній мірі зазначені покази свідка ОСОБА_6 .
У сукупності всіх наданих доказів, в тому числі й тих, які суд не відобразив у своєму рішенні, вбачається те, що ОСОБА_4 не мав наміру продавати спірне житло, так як це його єдине житло, і він залишився проживати в спірній квартирі після укладення договору купівлі-продажу; мав хорошу пенсію, що виключає потребу в грошах; відсутність дійсного паспорта на ім`я ОСОБА_4 , при укладенні угоди купівлі-продажу; показів свідка, вбачається, що ОСОБА_4 не мав вільного волевиявлення продавати спірне житло, а правочин не був спрямований на реальне настання наслідків.
Від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Свірідова Д.М., надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідачка просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Аргументами щодо недійсності паспорта на момент укладення договору позивачка вводить суд апеляційної інстанції в оману, ігноруючи той факт, що за посиланням на сервіс MBC https://mvs.gov.ua/uk/activity/rozsuk/posuk-pasporta-gromadyanina-ukrayini-sered-vikradenix-ta-vtracenix-1886 паспорт НОМЕР_1 серед викрадених та втрачених не значиться.
Є цілком надуманим аргумент щодо показань свідка ОСОБА_6 , оскільки він в судовому засіданні зазначав, що відомості, які він повідомляє суду, є його особистими припущеннями.
Не заперечується стороною позивача, що протягом всього життя ОСОБА_4 не складав заповіту на користь доньки, а отже свідомо не розглядав її як спадкоємицю. Позивачка знала про хворобу батька і не піклувалася про нього, не лікувала і не визнала через суд часткову або повну недієздатність, для того щоб уберегти від можливих шахрайських дій, про які позивачка зазначає в позовній заяві.
На думку відповідачки, посилання позивачки на те, що в квартирі не були знайденні кошти від продажу квартири не стосується суті справи та опосередковано створює думку у суду негативне уявлення про відповідачку.
Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Цівань Н.В. доводи апеляційної скарги підтримала, просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Свірідов Д.М. апеляційну скаргу не визнав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 29, 30, том 2).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю третьої особи.
Заслухавши суддю – доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що позивачка є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10, 11, том 1).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2022 року ОСОБА_4  на праві приватної власності належала квартира    АДРЕСА_2 (а.с. 20, том 1).
06.10.2022 року між ОСОБА_4 (продавцем) та ОСОБА_2 (покупем) укладено договір купівлі-продажу належної продавцю на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2 , на обумовлену суму в 716500,00 грн, які сплачені покупцем до підписання цього договору та є попередньою оплатою. Вказана квартира у житловому будинку А-9, загальна площа якої 46,8 кв.м, житлова площа - 27,6 кв.м, складається з: 1 - коридор, 2- кладова, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня, 6,7 - житлові, І - лоджія (а.с. 89-89зв, том 1).
Зі звіту оцінки майна від 06.10.2022 року вбачається, що ринкова вартість квартири складає 716500,00 грн (а.с. 80, том 1).
До матеріалів справи долучено витяг з ЄРДР за № 12022041660000624 від 14.10.2022 року за заявою ОСОБА_1 про те, що невстановлені особи у період часу з 05.10.2022 по 10.10.2022 року шахрайським шляхом заволоділи квартирою її батька ОСОБА_4 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та постанову слідчого від 14 жовтня 2022 року про залучення ОСОБА_1 в якості потерпілої в даному кримінальному провадженні (а.с. 15, 16, том 1).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених позовних вимог.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди).
Згідно з положеннями ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Підставою недійсності правочину, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.
Положеннями ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 27 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нього за вчиненням нотаріальної дії, подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії. Відповідальність покладається на сторони, що зазначено у пункті 1 договору купівлі-продажу. Відповідно до пункту 7 договору, цей договір складено у двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні у нотаріуса, а другий примірник видається покупцю, що і було дотримано.
Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно з ч. 2 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.
Частиною 3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Положеннями ч. 1 ст. 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» задекларовано засади державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, до яких віднесено: обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав (п. 2); одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном та державної реєстрації прав (п. 2-1). За термінологією, визначеною в п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст.4цього Закону державній реєстрації прав підлягають право власності на нерухоме майно і речові права на нерухоме майно, похідні від права власності.
У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не 
встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2022 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 .
06.10.2022 року між ОСОБА_4 (продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу належної продавцю на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2 , на обумовлену суму в 716500,00 грн, які сплачені покупцем до підписання цього договору та є попередньою оплатою. Вказана квартира у житловому будинку А-9, загальна площа якої 46,8 кв.м, житлова площа - 27,6 кв.м, складається з: 1 - коридор, 2- кладова, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня, 6, 7 - житлові, І - лоджія.
Позивачка є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до інформації отриманої з офіційного ресурсу MBC (https://mvs.gov.ua/uk/activity/rozsuk/posuk-pasporta-gromadyanina-ukrayini-sered-vikradenix-ta-vtracenix-1886) паспорт НОМЕР_1 серед викрадених та втрачених не значиться.
Отже, позивачкою не доведено, що нотаріусом при посвідченні оспорюваного договору було порушено вимоги чинного законодавства. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачкою не надано належних та достовірних доказів на підтвердження неправомірності укладання оспорюваного договору купівлі-продажу, а також доказів, що ОСОБА_4 під час укладання договору не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними.
Довід апеляційної скарги про встановлення відкриттям кримінального провадження №12022041660000624 факту заволодіння шахрайським шляхом квартирою ОСОБА_4 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки наявність відкритого кримінального провадження не може беззаперечно слугувати доказом незаконного заволодіння вказаною квартирою відповідачкою ОСОБА_2 . 
Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують, переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, спрямовані на переоцінку доказів у справі, не впливають на правильність ухваленого судового рішення, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції. 
Нових будь-яких доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги суду не надано.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. 
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.
Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Крім того, згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати позивачки по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Цівань Наталія Володимирівна, залишити без задоволення, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 лютого 2025 року.

Судді: