ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2025 року	Львів	Справа № 380/28306/23 пров. № А/857/15399/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                        Глушка І.В., Довгої О.І. 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року (суддя- Потабенко В.А., ухвалене в м. Львів) у справі № 380/28306/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-
                                                            ВСТАНОВИВ:
30 листопада 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі –відповідач 1 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі –відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.06.2023 № 134650016317 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889- VIII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи (служби) на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених ст. 25 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України з 12.10.1978 по 20.10.1980, з 01.04.1984 по 03.11.1988, з 03.11.1988 по 31.12.1990, з 01.11.2000 по 10.11.2006, з 27.12.2007 по 31.03.2023, із урахуванням довідок виданих Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради від 30.05.2023 № 36- вих-65079 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 30.05.2023 № 36-вих- 65079 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, з часу звернення за призначенням такої пенсії - з 30 травня 2023 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 06.06.2023 №  134650016317. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи (служби) на посадах ОСОБА_1 , віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України з 12.10.1978 по 20.10.1980, з 01.04.1984 по 03.11.1988, з 03.11.1988 по 31.12.1990, з 01.11.2000 по 10.11.2006, з 27.12.2007 по 31.03.2023 із урахуванням довідок, виданих Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради від 30.05.2023 № 36-вих-65079 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 30.05.2023 № 36-вих- 65079 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, з часу звернення за призначенням такої пенсії - з 30.05.2023. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області подало апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної  скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах пенсійного фонду з 16.10.2021 та одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії   НОМЕР_1 від 12.02.1978 ОСОБА_1 працювала: 12.10.1978 – прийнята на посаду інспектора по праці збірного пункту відділу по праці виконавчого комітету Львівської обласної Ради народних депутатів (запис № 1 у трудовій книжці); 03.12.1979 – переведена на посаді економіста перерозподілу трудових ресурсів (запис № ); 20.10.1980 – звільнена з роботи у порядку переведення в держуніверситет ім. І. Франка (запис № 3); 01.04.1984 – прийнята у виконавчий комітет Шевченківської районної Ради народних депутатів м. Львова на посаду відповідального секретаря адміністративної комісії (запис у трудовій книжці № 6); з 23.08.1984 - переведена на посаду відповідального секретаря комісії у справах неповнолітніх (запис у трудовій книжці № 7); 04.05.1987 – переведена на посаду відповідального секретаря адміністративної комісії (запис у трудовій книжці №  8); 03.11.1988 – звільнена у порядку переведення на посаду інспектора Шевченківського районного комітету народного контролю (запис у трудові книжці № 9); 03.11.1988 - прийнята на посаду інспектора Шевченківського районного комітету народного контролю м. Львова (запис у трудовій книжці № 10); 31.12.1990 – увільнена від займаної посади у зв`язку з ліквідацією Львівського обласного комітету народного контролю відповідно до ухвали сесії  Львівської обласної Ради народних депутатів №  012 від 24.12.1990 (запис у трудовій книжці №  11); 01.11.2000 - прийнята на службу в органи внутрішніх справ (запис у трудовій книжці №  21); 10.11.2006 – звільнена з органів внутрішніх справ (запис у трудовій книжці №  22); 27.12.2007 – призначена на посаду головного спеціаліста загально-організаційного відділу як така, що пройшла за конкурсом із присвоєнням 13 (тринадцятого) рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 (шостої) категорії посад. Прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис у трудовій книжці №  23); 01.01.2008 - переведена за її згодою на рівнозначну посаду головного спеціаліста юридичного відділу (запис у трудовій книжці № 24); 04.01.2010 – присвоєно 12 (дванадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 (шостої) категорій посад ( запис у трудовій книжці № 25); 10.01.2012 – присвоєно черговий 11 (одинадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 (шостої) категорії посад ( запис у трудовій книжці №  26); 31.03.2023 – звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (запис у трудовій книжці №  27).
Позивачка 30.05.2023 звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», до якої долучила довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 30.05.2023 №  36-вих-65079, від 30.05.2023 №  36-вих-65079.
Згідно екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, вказана заява розглядалася ГУ ПФУ у Донецькій області, та рішення за №134650016317 від 06.06.2023 зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася із заявою від 30.05.2023 №  3907 щодо перерахунку пенсії – перехід на інший вид пенсії згідно Закону України від 10.12.2015 №  889-VІІІ «Про державну службу». До заяви ОСОБА_1 надала наступні документи: довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 30.05.2023 №  36в65079, видані Шевченківською районною державною адміністрацією, трудову книжку, паспорт. Страховий стаж заявниці складає 39 років 02 місяці 07 днів, на посад віднесених до відповідних категорій посад державних службовців – 06 років 07 місяців 10 днів. ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до заяви 30.05.2023 №  3907 у зв`язку з відсутністю страхового стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій та актами Кабінету Міністрів України.
Позивач вважаючи прийняте щодо неї рішення неправомірним, звернулась до суду з цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України "Про державну службу" (Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016.
Згідно ст. 90 вказаного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до п.п. 10 та 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу": державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 10); для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12).
Згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в постанові від 15.12.2020 року у справі № 560/2398/19.
Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону№889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Разом з тим, 04.07.2001 набрав чинності Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №  493-III (далі - Закон №2493-III).
Пунктом  2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
Також, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" №  889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до ст. 46 закону України "Про державну службу" №889-VIII та п. 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.
Згідно п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності  Законом № 889  обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI  Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.
До набрання чинності Законом № 889 порядок обчислення державної служби визначався постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (далі - Порядок № 283).
Отже, у спірному випадку необхідно застосовувати норми Порядку № 283, а саме п. 2 вказаного порядку згідно з яким до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у  ст. 14 Закону № 2493, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Згідно рішення ГУ ПФУ у Донецькій області  від 06.06.2023 №  134650016317, відповідачем 1 відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця у зв`язку з відсутністю страхового стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій та актами Кабінету Міністрів України.
Стосовно незарахування періоду роботи з 12.10.1978 по 20.10.1980, з 01.04.1984 по 03.11.1988, з 03.11.1988 по 31.12.1990 суд зазначає наступне.
Абзацами 1, 2 та 3 п. 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
Порядком №  283 наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. Цим Переліком серед іншого передбачено  виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи, органи народного контролю.
Згідно із записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 12.02.1978 ОСОБА_1 працювала: 12.10.1978 – прийнята на посаду інспектора по праці збірного пункту відділу по праці виконавчого комітету Львівської обласної Ради народних депутатів (запис № 1 у трудовій книжці); 03.12.1979 – переведена на посаді економіста перерозподілу трудових ресурсів (запис № 2); 20.10.1980 – звільнена з роботи у порядку переведення в держуніверситет ім. І. Франка (запис №  3); 01.04.1984 – прийнята у виконавчий комітет Шевченківської районної Ради народних депутатів м. Львова на посаду відповідального секретаря адміністративної комісії (запис у трудовій книжці № 6); з 23.08.1984 - переведена на посаду відповідального секретаря комісії у справах неповнолітніх (запис у трудовій книжці № 7); 04.05.1987 – переведена на посаду відповідального секретаря адміністративної комісії (запис у трудовій книжці №  8); 03.11.1988 – звільнена у порядку переведення на посаду інспектора Шевченківського районного комітету народного контролю (запис у трудові книжці № 9); 03.11.1988 - прийнята на посаду інспектора Шевченківського районного комітету народного контролю м. Львова (запис у трудовій книжці № 10); 31.12.1990 – увільнена від займаної посади у зв`язку з ліквідацією Львівського обласного комітету народного контролю відповідно до ухвали сесії Львівської обласної Ради народних депутатів №  012 від 24.12.1990 (запис у трудовій книжці №  11);
Відтак, спірні періоди роботи підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача.
Стосовно незарахування періоду роботи з 01.11.2000 по 10.11.2006 до стажу державної служби суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України №  804 від 07.06.2006 "Про доповнення пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби", доповнено пункт 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 абзацом такого змісту: "час служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу".
Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 24.01.2007 внесено зміни до п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, а саме, - абзац двадцять другий пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 викладено в такій редакції: "час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до  структури Міністерства внутрішніх справ".
Абзацом 22 п. 3 Постанови №283 передбачено, що до стажу державної служби включається  час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до  структури Міністерства внутрішніх справ.
Відповідно до ст.7 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.
Згідно ст. 16 Закону №565-ХІІ особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.
Відповідно до ст. 18 Закону №565-ХІІ порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114 (далі - Положення №114), в якому зазначено, що до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.
Відповідно до п. 9 Положення №114 військовозобов`язані, зараховані в кадри Міністерства внутрішніх справ на посади рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, включаючи курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, у встановленому порядку знімаються з військового обліку і перебувають на спеціальному обліку Міністерства внутрішніх справ.
Згідно п. 1 постанови Верховної Ради України від 22.04.1993   № 3135-XII «Про спеціальні звання, формений одяг та знаки розрізнення в органах внутрішніх справ України» установлено для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ такі спеціальні звання, як зокрема старший лейтенант міліції, капітан міліції.    
Пунктом 4 Постанови №283 встановлено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Як вбачається з довідки виданої Львівським державним університетом внутрішніх справ від 07.09.2021 №  19/397 ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України у Львівському інституті внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України з 01.11.2000 по 01.07.2005 на посаді старшого юрисконсульта; з 01.07.2005 по 10.11.2006 на посаді старшого юрисконсульта у Львівському юридичному інституті МВС.
Згідно послужного списку за особистим номером М-087285 ОСОБА_1 було присвоєно спеціальні звання: старший лейтенант міліції відповідно до наказу по інституту від 06.11.2000 №  115 о/с та капітан міліції відповідно до наказу по інституту від 06.11.2003 №  205 о/с.
Відтак, період служби позивача на посадах в органах внутрішніх справ з 01.11.2000 по 10.11.2006 підлягає зарахуванню до стажу державної служби, в тому числі для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII.
Стосовно незарахування періоду роботи з 27.12.2007 по 31.03.2023 до стажу державної служби суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2493  «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції, чинній станом на 01.05.2016) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Згідно ст. ст. 2,  3 Закону України № 2493 посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Дія цього  Закону  не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.
Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно до ч. 7  ст. 21 Закону № 2493  пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу
Згідно ст. 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII  визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема,  час перебування  на  посадах  в  органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу  в  органах місцевого самоврядування".
Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (2493-14), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Згідно п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №  229 (далі – Порядок №229, чинний з 01.05.2016) до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Колегія суддів зазначає, що порядок № 283, так і чинний Порядок № 229 передбачають, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.
Після набрання чинності Законом № 889  положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. 
Згідно ст. 46  Закону № 889  та п. 4 Порядку № 229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених  Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби. 
Як вбачається з записів у трудовій книжці серії   НОМЕР_1 від 12.02.1978 ОСОБА_1 працювала: 27.12.2007 – призначена на посаду головного спеціаліста загально-організаційного відділу як така, що пройшла за конкурсом із присвоєнням 13 (тринадцятого) рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 (шостої) категорії посад. Прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис у трудовій книжці №  23); 01.01.2008- переведена за її згодою на рівнозначну посаду головного спеціаліста юридичного відділу (запис у трудовій книжці № 24); 04.01.2010 – присвоєно 12 (дванадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 (шостої) категорій посад ( запис у трудовій книжці № 25); 10.01.2012 – присвоєно черговий 11 (одинадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 (шостої) категорії посад ( запис у трудовій книжці №  26); 31.03.2023 – звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (запис у трудовій книжці №  27).
Згідно ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", до шостої категорії посад в  органах місцевого самоврядування віднесено шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування (до 01.05.2016) підлягають зарахуванню до стажу державної служби, а доводи відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.
Разом з тим, пенсійний орган у своєму рішенні від 06.06.2023 №  134650016317 не зазначає періоду роботи позивач, який зараховано до стажу державної служби. 
Лише зазначає, що такий становить 06 років 07 місяців 10 днів.
Таким чином, судом першої інстанції правомірно зараховано до стажу державної служби весь період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, а саме з 27.12.2007 по 31.03.2023.
Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу»  після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Стаж державної служби позивачки, який не заперечується пенсійним органом та з урахуванням спірних періодів служби (роботи) позивача з 12.10.1978 по 20.10.1980, з 01.04.1984 по 03.11.1988, з 03.11.1988 по 31.12.1990, з 01.11.2000 по 10.11.2006, з 27.12.2007 по 31.03.2023 становить більше 20 років, також у позивача наявний необхідний вік для призначення.
Тому, рішення ГУ ПФУ у Донецькій області  від № 134650016317 від 06.06.2023 є протиправним та підставно скасоване судом першої інстанції.
Стосовно вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.
Згідно п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622  (далі - Порядок № 622) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.
Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії неодноразово було проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №317/4184/16-а; від 17.05.2019 у справі №511/777/17; від 11.07.2019 у справі №264/6292/16-а; від 10.10.2019 у справі №520/7533/17; від 13.02.2020 у справі №263/3478/17; від 17.07.2020 у справі №335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.
Слід вказати, що матеріали справи підтверджують, що станом на дату виникнення спірних правовідносин позивач отримує пенсію за віком, яка їй обчислюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
При цьому, позивач має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.
З заявою про призначення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» до відповідача позивач звернулася 30.05.2023. Таким чином, ураховуючи вимоги Порядку № 622, пенсія позивачці має бути призначена саме з 30.05.2023, тобто з дати звернення. 
Стосовно позовної вимоги про призначення пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 30.05.2023 №  36-вих-65079, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 30.05.2023, то суд зазначає наступне.
Згідно пункту 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Згідно абзацу 6 п. 4 Порядку № 622 за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Відповідно до п. 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 (далі - Постанова № 1-3) затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».
Такими довідками є: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Позивачу видано довідку від 30.05.2023 №  36-вих-65079 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданої Шевченківською районною адміністрацією Львівською міською радою та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 30.05.2023 №  36-вих-65079, виданої Шевченківською районною адміністрацією Львівською міською радою.
Колегія суддів зазначає, що форма вказаних довідок відповідає формам довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затверджених Постановою №1-3 та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за інтенсивність праці та щомісячна премія, за останнім місцем роботи на державній службі за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією.
На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці, є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому довідки, видані позивачу, мають братися відповідачем до уваги при призначенні та розрахунку розміру пенсії позивачу відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII «Про державну службу» від 16.12.1993.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача ГУ ПФУ у Львівській області призначити на виплачувати пенсію, то суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі №  500/1216/23,  згідно з якої дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Донецькій  області. 
Відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Львівській області позивачу вірно відмовлено, оскільки останній не здійснював обчислення стажу позивача та не приймав жодних рішень.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
                                                            ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі №380/28306/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга