П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/26704/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року (суддя Хурса О.О., м. Одеса, повний текст рішення складений 12.12.2024) про закриття провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Члена Вищої ради правосуддя Саліхова Віталія Валерійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

23.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до члена ВРП Саліхова В.В., у якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, який в порушення ст.ст. 42, 43 Закону України "Про Вищу раду правосуддя", пунктів 13.7, 13.8 Регламенту Вищої ради правосуддя не виготовив висновки по скаргах ОСОБА_2 від 28.08.2021 (вх. №М-3948/49/7-22) та ОСОБА_3 вх. №362/0/6-23 від 04.05.2023 та не передав висновки разом із дисциплінарними скаргами та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами на розгляд Дисциплінарній палаті;
- зобов`язати відповідача по згаданим скаргам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виготовити висновки та передати їх разом із дисциплінарними скаргами та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами на розгляд Дисциплінарній палаті.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.
Суд першої інстанції виснував, що виготовлення висновків по скаргах та передача висновків разом із дисциплінарними скаргами та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами на розгляд Дисциплінарній палаті не є остаточним рішенням за результатами розгляду таких скарг, а є процедурними діями, які не можуть бути предметом перевірки в суді, натомість оскаржене може бути лише рішення за наслідками розгляду скарги чи заяви про звільнення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2024 року ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Скасовуючи ухвалу суд апеляційної інстанції вважав, що справи щодо оскарження дій, бездіяльності члена ВРП належить до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду за нормами, встановленими КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Члена Вищої ради правосуддя Саліхова Віталія Валерійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії закрито на підставі до частини першої статті 238 КАС України.
Суд виснував, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що дії відповідача щодо проведення попередньої перевірки дисциплінарної скарги, складення відповідного висновку та передача такого висновку на розгляд Дисциплінарної палати не може бути самостійним предметом судового оскарження, доки Вища рада правосуддя не прийме відповідне рішення, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На обґрунтування поданої скарги апелянт, посилаючись на те, що попередня перевірка дисциплінарних скарг, які надійшли до набрання чинності Законом України від 6 вересня 2023 року № 3378-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо зміни статусу та порядку формування служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя», здійснюється в розумні строки, але не довше ніж протягом шести місяців із дня отримання такої скарги доповідачем, визначеним автоматизованою системою розподілу справ для її попередньої перевірки, вважає що оскаржена ухвала від 12.12.2024 року про закриття провадження у справі №240/26704/24 постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Відповідачі своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Судом першої інстанції спірне питання було розглянуто у відкритому судовому засіданні.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Стаття 124 Конституції України визначає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Так, за положеннями частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист одним із способів, передбачених цією статтею, або в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій чи хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.
Тобто, КАС України передбачає можливість оскарження в адміністративному порядку не лише будь-яких рішень чи дій суб`єктів владних повноважень, а і бездіяльність посадової чи службової особи органу державної влади при здійсненні нею публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.
Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якій у своїх постановах неодноразово висновувала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає у неухваленні рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно потрібними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені
Аналізуючи обставини даної справи, суд апеляційної інстанції, скасовуючи у даній справі ухвалу суду першої інстанції від 28.08.2024 про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі уже висновував, що даний спір ОСОБА_1 до Члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, належить до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду за нормами, встановленими КАС України.
З огляду на зазначене оскаржена ухвалу від 12 грудня 2024 року про закриття провадження, постановлена суду першої інстанції з мотивів не підсудності цього спору суду адміністративної юрисдикції, підлягає скасуванню.
Колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції під час визначення юрисдикції спору правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28.12.2021 у справі №640/16884/19 з огляду на те, що спірні правовідносини, які виникли у цій справі та у справі, що розглядається, не є подібними.
Зокрема, у справі №640/16884/19 предметом позову є протиправна бездіяльність та протиправні дії члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_5 , яка стала наслідком відкриття дисциплінарної справи відносно позивача за зверненням голови Ради суддів України ОСОБА_6 . Тобто фактично позивач не погоджується з діями відповідача щодо проведення попередньої перевірки дисциплінарної скарги, складення відповідного висновку доповідачем та передачі такого висновку на розгляд Дисциплінарної палати, за результатами розгляду якого Першою дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя прийнято ухвалу від 09.08.2019 про відкриття дисциплінарної справи.
У даній справі, обґрунтовуючи підстави для звернення до адміністративного суду, позивач зазначив, що член ВРП ОСОБА_4 , порушуючи 6-ти місячний максимальний строк для попередньої перевірки дисциплінарної скарги не підготував висновки по скаргах ОСОБА_2 від 28.08.2021 і ОСОБА_3 від 04.05.2023 та не передав висновки разом із дисциплінарними скаргами та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами на розгляд Дисциплінарній палаті. Зазначена бездіяльність члена ВРП призвела до протиправного зупинення розгляду його заяви про відставку від 11.04.2023 та порушила його право на своєчасний розгляд скарги та розгляд ВРП його заяви про відставку.
На підставі вищезазначеного колегія суддів доходить висновку про те, що правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.12.2021 у справі №640/16884/19 не є такими, що мають значення для встановлення судової юрисдикції у цій справі.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відтак, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України судові витрати підлягають відшкодуванню у разі задоволенні позову сторони, а даною постановою скасовано увалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та матеріали справи направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, тобто спір по суті не вирішувався, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для вирішення питання про стягнення судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року про закриття провадження в адміністративній справі – скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач                                                  В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                          М.П.Коваль

Суддя                                                                                          Ю.В.Осіпов