УХВАЛА
 
11 грудня 2024 року
 
м. Київ
 
справа № 203/4398/23
 
провадження № 61-6646св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Фаловської І. М., 
 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В. (суддя-доповідач),                  Ситнік О. М.,  
 
учасники справи: 
 
позивач -  ОСОБА_1 , 
 
відповідач - Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року в складі судді Ханієвої Ф. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року в складі колегії суддів Новікової Г. В., Гапонова А. В., Никифоряка Л. П., 
 
 ВСТАНОВИВ:
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - РФ «Придніпровська залізниця»), у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ РФ «Придніпровська залізниця» від 13 липня 2023 року № 289/н про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного інженера структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 щодо оголошення йому догани відповідно до статті 147 КЗпП України.
 
Позов обґрунтовано тим, що позивач працює головним інженером Експлуатаційного вагонного депо «Нижньодніпровськ-Вузол» (ВЧДЕ-3) у структурному підрозділі відокремленого підрозділу РФ «Придніпровська залізниця». 
 
26 травня 2023 року Департамент безпеки руху, охорони праці та екологічної безпеки Апарату безпеки поїздів і автотранспорту РФ «Придніпровська залізниця» провів позапланову раптову перевірку Експлуатаційного вагонного депо «Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» з питань контролю за дотриманням працівниками чинних нормативних документів (інструкцій), забезпечення безпеки руху поїздів, виконання основних нормативів особистої участі у проведенні мінімуму заходів щодо забезпечення безпеки руху та проведення Тижня безпеки дорожнього руху, з урахуванням забезпечення заходів безпеки під час воєнного стану. Під час перевірки виявлені порушення, перелік яких зазначений           у відповідному акті. 
 
За результатами перевірки наказом від 13 липня 2023 року № 289/н позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
 
Позивач вважав наказ незаконним, оскільки вказані у ньому порушення не були вчинені позивачем, більшість із них взагалі не є порушеннями. У нього не було обов`язку щодо контролю пункту 4.6 Положення про медичний огляд кандидатів             у водії та водіїв транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України від 31 січня 2013 року                № 65/80 від 31 січня 2013 року № 65/80, та він не міг виконувати обов`язки, з якими його не було ознайомлено. Будь-яких порушень технічного стану автотранспорту              у спірному наказі не зазначено. Тому позивач, посилаючись на судову практику Верховного Суду, вважав, що в оскаржуваному наказі не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягало порушення ним трудових обов`язків.
 
Також позивач посилався на порушення відповідачем строків накладення дисциплінарного стягнення, оскільки дисциплінарне стягнення накладено на позивача 13 липня 2023 року, а порушення було виявлено 26 травня 2023 року, тобто поза межами місячного строку після його виявлення.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та мотиви його ухвалення
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано протиправним та скасовано наказ РФ «Придніпровська залізниця»                        від 13 липня 2023 року № 289/н про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного інженера структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» ОСОБА_1 щодо оголошення йому догани, відповідно до статті 147 КЗпП України.
 
Стягнено з РФ «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржуваний позивачем наказ містить лише узагальнене цитування покладених на нього посадових обов`язків, відповідно до посадової інструкції. Місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що відповідач не довів невиконання позивачем своїх посадових обов`язків, оскільки у ході судового розгляду справи суд не встановив наявності всіх складових дисциплінарного проступку, необхідних для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.  
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції та мотиви його ухвалення
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року апеляційну скаргу РФ «Придніпровська залізниця» залишено без задоволення, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року залишено без змін.
 
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є акт перевірки Департаменту безпеки руху, охорони праці та екологічної безпеки Апарату безпеки руху поїздів і автотранспорту РФ «Придніпровська залізниця» від 26 травня 2023 року. В наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено, що позивач порушив пункт 5.21 посадової інструкції, не виконавши розпорядження начальника депо та не забезпечив належний технічний та санітарний стан автотранспорту (пункт 5.52.6). 
 
Із тексту наказу вбачається, що було виявлено факт не проведення позапланового інструктажу з водієм ОСОБА_2 , а також недоліки у подорожніх листах. У своїх поясненнях позивач посилався на те, що виявлені недоліки стали можливими з причини не бажання виконувати свої посадові обов`язки майстром дільниці     ОСОБА_3 , про що неодноразово доводилося до відома керівництва, однак під час притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначені обставини не були враховані.
 
На цій підставі суд апеляційної інстанції виснував, що судове рішення місцевого суду відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.     
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги 
 
06 травня 2024 року АТ «Українська залізниця» через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року у цій справі, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Кіровського районного суду                     м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року і ухвалити нове рішення про відмову                     в задоволенні позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що вона стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник у касаційній скарзі посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував вимоги статей 47, 48 ЦПК України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) та постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 211/2401/19 (провадження № 61-138св20).   
 
Заявник вказує на те, що суди не дослідили зібрані у справі докази в їх сукупності, не врахували пояснення ОСОБА_1 від 10 червня 2023 року, в яких позивач не заперечував обставин, які були згодом викладені в наказі. Суди не дослідили пункти 5.21, 5.52.6 посадової інструкції обов`язків головного інженера та дійшли помилкового висновку про те, що позивач не був ознайомлений зі змінами та доповненнями до зазначеної посадової інструкції. 
 
Крім того, заявник звертає увагу на те, що позов заявлено до РФ «Придніпровська залізниця», яка не є юридичною особою, не наділена цивільною правоздатністю та дієздатністю, тому не може бути відповідачем у справі.
 
Позиція інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу, поданому до Верховного Суду у липні 2024 року, представник ОСОБА_1 адвокат Хоменко А. С., просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на правильність та обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанції.   
 
Представник ОСОБА_1 адвокат Хоменко А. С., зазначає, що справа, яка переглядається, є малозначною, а заявник не обґрунтував винятків, зазначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Крім того, довіреність директору РФ «Придніпровська залізниця» видано саме юридичною особою АТ «Укрзалізниця», тобто фактично у судах попередніх інстанцій брав участь саме представник                       АТ «Укрзалізниця». Також зазначено про неподібність фактичних обставин цієї справи із обставинами, встановленими у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 211/2401/19 (провадження № 61-138св20), що, на думку представника позивача, є підставою для відступу від висновку, викладеному у цій  постанові суду касаційної інстанції.   
 
Провадження у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
У серпні 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи. 
Підставою відкриття касаційного провадження є пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи 
 
Суди встановили, що ОСОБА_1 працює на посаді головного інженера Експлуатаційного вагонного депо «Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», якому відповідно до його посадової інструкції підпорядковані виробничо-технічний відділ, головний механік, дільниця господарської діяльності, інші підрозділи вагонного депо. 
 
З посадовою інструкцією за реєстраційним номером № ПІ-021/1, затвердженою заступником директора регіональної філії з рухомого складу РФ «Придніпровська залізниця» від 23 вересня 2022 року позивач ознайомився 26 вересня 2022 року. 
 
21 грудня 2022 року АТ «Укрзалізниця» внесла зміни та доповнення до посадової інструкції головного інженера структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» за № НЗТ-4-5/429.
 
Відповідно до акта від 26 травня 2023 року Департаменту безпеки руху, охорони праці та екологічної безпеки Апарату безпеки руху поїздів і автотранспорту РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ЦРБДНВ-1, ОСОБА_4 26 травня 2023 року провів позаплановий захід раптову перевірку на ПТО Нижньодніпровськ-Вузол Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол - Вузол з питань контролю за отриманням працівниками чинних нормативних документів (інструкцій) з питань щодо забезпечення безпеки руху та проведення Тижня безпеки дорожнього руху, з урахуванням забезпечення заходів безпеки під час воєнного стану.
 
У ході проведеної перевірки встановлені порушення, за результатами виявлення яких начальнику експлуатаційного бюро вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол ОСОБА_6. були надані вказівки з метою усунення порушень, зокрема розглянути  акт перевірки у строк до 01 червня 2023 року та вирішити питання щодо усунення виявлених зауважень встановленим порядком, матеріали розгляду надати в апарат ЦРБН, строк 05 червня 2023 року.
Відповідно до протоколу РФ «Придніпровська залізниця» від 15 червня 2023 року наради під час головування головного інженера служби вагонного господарства, ОСОБА_5 ухвалено, зокрема, головному інженеру експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол ОСОБА_1 запропоновано надати особисте пояснення на ім`я директора РФ «Придніпровська залізниця» про причини виявлених зауважень у строк 19 червня 2023 року. 19 червня, 20 червня, 26 червня, 28 червня 2023 року позивач надав свої письмові пояснення РФ «Придніпровська залізниця» по суті виявлених порушень, в яких зазначив, що на виконання своїх посадових обов`язків він неодноразово звертав увагу свого безпосереднього керівника на систематичні недоліки у роботі майстра ОСОБА_3 , що не було взято до уваги. Також позивач доводив до відома головного інженера служби вагонного господарства РФ «Придніпровська залізниця» ОСОБА_5 про наявні недоліки                     в роботі майстра ОСОБА_3 , але всі вони були проігноровані.
 
За змістом наказу від 13 липня 2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 289/н на нараді 15 червня 2023 року під головуванням головного інженера структурного підрозділу «Служба вагонного господарства» щодо розгляду цільової перевірки Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол ревізорами апарату безпеки руху поїздів і автотранспорту Регіональної філії «Придніпровська залізниця», з питання виконання вимог вказівки Департаменту безпеки руху, охорони праці та екологічної безпеки АТ «Укрзалізниця» від 08 травня 2023 року № ЦРБ-18/51 щодо проведення з 15 до 21 травня 2023 року Тижня безпеки дорожнього руху, згідно із вказівкою від 12 червня 2023 року № ВПрЗ-01/1748 та протокольним рішенням від 15 червня 2023 року № В-07/1229, встановлено, що виявлені у ході перевірки порушення щодо не проведення позапланових інструктажів з водієм ОСОБА_2 , відсутність у подорожніх листах підпису механіка після повернення автомобіля, відсутність у подорожніх листах штампів з висновком про придатність до керування транспортом (передрейсовий медичний огляд), відсутність у водія ОСОБА_2 штампів з висновком про придатність до керування транспортом (передрейсовий медичний огляд) стали можливими через невиконання з боку головного інженера структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» ОСОБА_1 пункту 5 Заходів з підготовки та проведення Тижня безпеки дорожнього руху 15-21 травня 2023 року у СП «Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол», затверджених від 12 травня 2023 року начальником експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол ОСОБА_6., у частині не проведення позапланового інструктажу з водієм ОСОБА_2 , невиконання пункту 2.2. вказівки                                АТ «Укрзалізниця» від 08 травня 2023 року № ЦРБ-18/51, невиконання підпункту 1.2.2. вказівки від 11 травня 2023 року № НГ-2-5/235, неналежного контролю пункту 4.6 «Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України від 31 січня 2013 року № 65/80. 
 
Оспорюючи наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач посилався на те, що в акті перевірки зазначено про недоліки в роботі з посиланням на нормативні документи, які втратили чинність.
 
Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є акт перевірки Департаменту безпеки руху, охорони праці та екологічної безпеки Апарату безпеки руху поїздів і автотранспорту РФ «Придніпровська залізниця», ЦРБДНВ-1             від 26 травня 2023 року. В наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено, що позивач порушив пункт 5.21 посадової інструкції, не виконавши розпорядження начальника депо, Служби, Філії та Товариства, та не забезпечив належний технічний та санітарний стан автотранспорту                         (підпункт 5.52.6). 
 
З тексту наказу відомо, що було виявлено не проведений позаплановий інструктаж з водієм ОСОБА_2 , недоліки у подорожніх листах, порушення пункту 5.21 та підпункту 5.52.6 посадової інструкції. У поясненнях позивач посилався на те, що виявлені недоліки стали можливими через не бажання виконувати свої посадові обов`язки майстром дільниці ОСОБА_3 , про що неодноразово ним доводилося до відома керівництва. Але під час притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначені обставини не були враховані. 
 
Суди розглянули позов, у якому відповідачем визначено РФ «Придніпровська залізниця», яка не є юридичною особою.  
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Рішенням від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023 Конституційний Суд України визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Конституційний Суд України наголосив, що унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовчої практики (абзац другий пункту 7.8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачуваним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року                       № 10-р(II)/2023)).
 
Встановлений у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України такий «фільтр» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, як малозначність справи, не є непереборною перешкодою для доступу особи до суду касаційної інстанції. Тому пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого унормування процесуальних правовідносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (абзац третій пункту 7.10 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)).
 
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Предметом спору в цій справі є вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. 
 
Верховний Суд вважає цю справу малозначною, оскільки доходить висновку про її незначну складність. Справа не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, та не відноситься до переліку справ, передбаченого частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
 
У малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга мотивована тим, що вона стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, керується тим, що таке правове питання має бути вагомим питанням правозастосовчої практики, мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значимістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
 
Заявник не зазначив, у чому полягає вагомість для держави і суспільства правового питання, яке, на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
 
Крім того, у касаційній скарзі заявник посилається на те, що справа має виняткове значення для нього, оскільки, залучивши до розгляду справи відповідачем РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», суди помилково не залучили до розгляду цієї справи АТ «Укрзалізниця», що порушує права останнього. 
 
Аналіз наведених заявником у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для нього, оскільки зводяться до незгоди із судовими рішеннями попередніх інстанцій, що не свідчить про винятковість справи для заявника і про обставини дійсної винятковості цієї справи, які б виокремлювали вимоги заявника у вказаному спорі в якусь особливу категорію спорів.
 
АТ «Українська залізниця» брала участь у справі через представника на підставі довіреності від 08 вересня 2023 року, виданої останнім на ім`я Боголіп Ю. В., із правом представляти інтереси довірителя у судах усіх інстанцій та юрисдикцій, а також, зокрема, підписувати та подавати визначені довіреністю процесуальні документи. 
 
Касаційний суд, ознайомившись із доводами касаційної скарги у цій справі, дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі, підлягає касаційному оскарженню. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для касаційного розгляду за касаційною скаргою               АТ «Українська залізниця» на рішення Кіровського районного суду                                          м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року у цій справі. 
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, заява         № 21920/93; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, заява № 7127/92).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19), зазначила, якщо касаційна скарга прийнята до проваджена суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити. 
 
Вказаний правовий висновок підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, які, з огляду на викладене, виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.
 
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником належним чином не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України касаційне провадження підлягає закриттю. 
 
Щодо клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Хоменка А. С.
 
24 липня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Хоменка А. С., у якому останній просить передати цю справу на розгляд Третьої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати. 
 
Враховуючи те, що колегія суддів у цій справі не установила підстав для передачі справи на розгляд палати, до якої входить така колегія, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Хоменка А. С., слід відмовити. 
 
Щодо судових витрат
 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів керується тим, що закриття касаційного провадження призводить до залишення в силі рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду. 
 
Відповідно до пункту  5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» повернення суми сплаченого судового збору в разі закриття касаційного провадження не передбачено (ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі                                 № 816/731/16, адміністративне провадження № К/9901/9639/19).
 
Таким чином з урахуванням того, що касаційне провадження у цій справі закрито, судові витрати не підлягають розподілу.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська                                 від 12 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності закрити. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                  І. М. Фаловська
 
Судді                                                                            В. М. Ігнатенко
 
                                                                                     С. О. Карпенко
 
                                                                                     В. В. Сердюк
 
                                                                                     О. М. Ситнік