ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25574/24
Провадження № 22-ц/820/430/25
Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

розглянув у порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №686/25574/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», яка подана його представником адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем, на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року, у складі судді Дем`янова Ю.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту у розмірі 20571, 03 грн та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.11.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201118720. На умовах договору позики (п.п.5.1. п.5.) кредитодавець надає відповідачу грошові кошти (кредит) у гривнях на умовах, передбачених договором позики у розмірі 5129,00 грн, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором позики, з кінцевим терміном погашення не пізніше 21.12.2020 (п.п.5.5. п.5.), базова процентна ставка складає 1,85% (п.п.5.12. п.5.) та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії договору позики (п.п.5.13. п.5). Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті банку та підписана відповідачем електронним цифровим підписом. Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на яку в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 5129,00 грн.
Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договором позики шляхом перерахування їх на банківську картку відповідача. Водночас відповідач не здійснив жодного платежу, не виконав свої зобов`язання, та не вніс платежі, передбачені умовами договору позики, як повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. 
30.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Фінансова компанія «Форза», в тому числі і до ОСОБА_1 .
У зв`язку із неналежним виконання умов договору у відповідача утворилася заборгованість за договором позики, яка станом на 06.09.2024 становить 20571,03 грн, а саме: залишок заборгованості за тілом 5129,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування 2846,70 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 01.07.2021 по 28.09.2021) 11540,25 грн. Окрім того, позивачем нараховано інфляційне збільшення у сумі 1055,08 грн за період 22.12.2020 по 23.02.2022. 
Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом із понесеними судовими витратами, що складаються із витрат на правову допомогу та витрат зі сплати судового збору.
Оскільки, у ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» рух коштів по договору позивальника почав обліковуватися із 30.06.2021, тому у позивача відсутні оригінали первинних бухгалтерських документів та виписки з реєстрів бухгалтерського обліку, які підтверджують надання відповідачу кредиту від позивача.
Зважаючи на особливості онлайн кредитування у позивача також не може бути платіжних інструкції/меморіальних ордерів (банківських виписок чи інших платіжних документів) про видачу/зарахування кредитів, так як кредитні кошти перераховувалися з рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Форза» на поточний/картковий рахунок картки відповідача, що обслуговується в АТ КБ «ПриватБанк». 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд виходив з того, що між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту, проте позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт надання відповідачу коштів за даним кредитним договором первісним кредитором, що викликає сумніви наявності у відповідача боргових зобов`язань як перед первісним кредитором, так і перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за вказаним кредитним договором.
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту отримання відповідачем кредитних коштів, та відповідно факту отримання позивачем права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, та, як наслідок, відсутність порушеного права, що є підставою для відмови в позові.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог не врахував позицію, викладену у постанові Київського апеляційного суду у справі № 373/1102/23 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.11.2018 у справі № 2-383/2010, в яких зроблено висновок про презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, не надав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.
Апелянт вказує, що поза увагою суду залишилося те, що відповідачем правильності наданого банком розрахунку не спростовано, не надано іншого розрахунку та квитанції про погашення кредиту, які б відрізнялися від наданого банком розрахунку та підтверджували відсутність заборгованості відповідача перед банком.
Із виписок АТ «Сенс Банк» в аналогічних справах вбачається, що у жодній із них не має відомостей ні про позичальника, ні про номер договору, оскільки перерахування коштів відбувається із «транзитного» рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Форза» і такі відомості не зазначаються, а зазначаються лише номера рахунків. Проте, суд при ухваленні рішення на вказане уваги не звернув, а лише взяв за основу некоректну відповідь АТ «Сенс Банк» та відмовив у задоволенні позову без належного з`ясування обставин справи. Оскільки відповіді з АТ «Сенс Банк» та АТ КБ «ПриватБанк» не були завантаженні судом до системи «Електронний суд», позивач не був з ними ознайомлений та відповідно позбавлений можливості заявити повторне клопотання про витребування доказів у суді першої інстанції. 

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 січня 2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», яка подана його представником адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 23 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2025 року відмовлено ТОВ «Фінансова компанія «Артедіма-Ф» у задоволенні клопотання про повторне витребування документів у справі.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду усправах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
 
Встановлені фактичні обставини справи
Встановлено, що 22 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія Форза» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201118720, відповідно до якого, загальний розмір кредиту складає 5129,00 грн, кредит виданий 22.11.2020, датою погашення заборгованості визначено 21.12.2020, строк дії договору – 30 днів, базова процентна ставка – 1,85%; процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору -2,50% (п.5 договору позики).
Відповідно до п. 3.1 договору товариство на умовах цього договору та правил надає клієнту грошові кошти у сумі визначеній п. 5 договору, а клієнт в свою чергу зобов ’язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 даного договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисто цілі. У п. 4.3 договору зазначено, що клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього договору.
Договір та зміни до нього укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладанням електронних підписів одноразовим/мережевим ідентифікатором). У випадку оформлення договору чи здійснення інших дій, пов`язаних із його виконанням в онлайн-режимі на офіційному сайті товариства, за допомогою засобів електронного зв`язку, електронні документи, оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважатимуться такими, що мають рівну юридичну силу з документами, складеними на паперовому носієві і підписаними власноручним підписом (п.4.1.). 
Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладання договору про надання кредиту, що підписана електронним цифровим підписом ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та акцептована ОСОБА_1 22.11.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача.
Відповідно до п. 5.1 договору порядок надання кредиту визначено безготівковим шляхом. 
Відповідно до заяви формуляр про акцептування оферти ОСОБА_1 погодився та прийняв пропозицію ТОВ «Фінансова компанія «Форза» укласти договір про надання позики у тому числі і на умовах фінансового кредиту, при цьому договір разом із графіком платежів до нього та паспортом споживчого кредиту є аналогічними умовами підписано позичальником шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «k327840t», що свідчить про його ознайомлення із умовами договору та їх погодження. В пункті 1.6 вказано № картки/електронного гаманця позичальника для зарахування коштів НОМЕР_1 .
Згідно із інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 11.10.2024 вбачається, що у даного банку відсутня інформація про перерахування коштів з рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Форза» на поточний/картковий рахунок № картки НОМЕР_1 на ім`я позичальника гр. ОСОБА_1 по договору про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 000201118720 від 22.11.2020 на день/після його оформлення (а.с. 68).
АТ «Сенс Банк» 06.11.2024 на виконання вимог ухвали суду про надання інформації повідомив, що емітентом картки № НОМЕР_1 , не є АТ «Сенс Банк», дані щодо транзакцій по картці наявні у емітента- ПриватБанк. АТ «Сенс Банк» інформацію щодо зарахувань на зазначені картки не володіє. До відповіді долучено виписку про рух коштів по рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Форза» за період з 22.11.2020 по 25.11.2020 (а.с.83-87), в якій також відсутня інформація щодо перерахування коштів відповідачу.
30.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда -Ф» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» уклали Договір факторингу № 20210630-Ф/2, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», зазначених в Реєстрі прав вимог. Перехід права вимоги переходить з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в додатку №1 до цього договору (п.п.2.1, 4.1 договору).
Розмір оплати фактора за надання фінансування клієнту за цим договором становить 100000,00 грн (п.2.3 договору).
Згідно із платіжним дорученням № 282 від 14.07.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» перерахувало на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форза» 84618,00 грн згідно із договором факторингу №2021630 від 30.06.2021.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В силу частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Наявні у справі докази підтверджують, що 22 листопада 2020 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова компанія «Форза» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого фінансова установа зобов`язалася перерахувати на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 5129,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. 
Проте, у справі відсутні належні та допустимі докази перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Форза» на картковий рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 5129,00 грн.
Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі Закон №996-XIV) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом №996-XIV.
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16, від 07 грудня 2022 року у справі №298/825/15.
На обґрунтування заявленої суми до стягнення з відповідача позивач надав суду детальний розрахунок заборгованості, банківських виписок по рахунку відповідача позивачем не надано.
З урахуванням вищевикладеного, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що позивачем не надано належних та достовірних доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів, а тому відсутні підстави для стягнення коштів на користь позивача.
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення проігноровано позиції Київського апеляційного суду викладену у постанові з аналогічними доводами, не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги з посиланням на висновок, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 не можна вважати обгрунтованими, оскільки сформований висновок не є релевантним до фактичних обставин встановлених у справі, що переглядається, та не може бути застосований до спірних правовідносин. 
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, тому відсутні підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення суду з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», яка подана його представником адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем, залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Судді : Т.В. Спірідонова
Р.С. Гринчук
А.М. Костенко