ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року	Львів	Справа № 461/7971/24 пров. № А/857/30796/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Пліша М. А., 
з участю секретаря судового засідання –   Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 жовтня 2024 року у справі №461/7971/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції –  Павлюк О. В.,
дата ухвалення рішення – 30 жовтня 2024 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 04 листопада 2024 року,

                                                          в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Штинда О. В., звернулася в суд з позовом до відповідача - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування управління безпеки та вуличної інфраструктури Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Юзьківим О. М. від 10 травня 2024 року, серія РАП №2414486361 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а справу направити на новий розгляд до компетентного органу - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради. 

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 30 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Скасовано постанову інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування управління безпеки та вуличної інфраструктури Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Юзьківим Олегом Миколайовичем від 10 травня 2024 року, серія РАП №2414486361 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а справу направлено на новий розгляд до компетентного органу - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за якою згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів зареєстровано транспортний засіб RANGE ROVER з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який 02 квітня 2024 року о 17:27 год. було зафіксовано в момент вчинення правопорушення - здійснення зупинки в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за адресою: м. Львів, вул. Листопадового Чину, 5 та, як наслідок, вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказує, що станом на момент подання апеляційної скарги відомостей про звернення Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності статті 14-2 КУпАП немає, а тому що положення статті 14-2 КУпАП не є аналогічними та не дублюють положення статті 14-1 КУпАП, яка визнана Конституційним Судом України неконституційною, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність положень статті 14-2 КУпАП Конституції України. Крім того, звертає увагу на те, що заява ОСОБА_2 про визнання факту вчинення адміністративного правопорушення 02 квітня 2024 у м. Львові по вул. Листопадового Чину, 5 (зупинка в зоні дії знака 3.34 «Зупинка заборонена») на адресу Департаменту надійшла 25 вересня 2024 року, тобто з пропущенням двадцятиденного терміну з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили протягом якого особа, що керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, мала звернутися особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення (ч. 1 ст. 279-3 КУпАП). Крім того, ОСОБА_2 не просила поновити строки розгляду такої заяви, а також не долучила до заяви квитанцію про сплату відповідного штрафу, як це передбачено абзацом 3 частини 1 статті 279-3 КУпАП. Таким чином вважає, що оскаржувана постанова прийнята правомірно та підстави для її скасування відсутні. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) – Шпакова Т. М. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача – Штинда О. В. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора з паркування управління безпеки та вуличної інфраструктури департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Юзьківим Олегом Миколайовичем від 10 травня 2024 року, серія РАП №2414486361 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.
Відповідно до вищезазначеної постанови ОСОБА_1 02 квітня 2024 року о 17 год. 27 хв. у м. Львові, вул.Листопадового Чину,5 здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена", чим порушила п.3.34 розділу 33 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що винесення відповідачем оскаржуваної постанови за відсутності достатніх та переконливих доказів того, що саме позивачка здійснили стоянку автомобіля та порушила правила ПДР, у сукупності з обізнаністю відповідача про особу, яка насправді здійснила стоянку, свідчить про те, що ним порушено принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності; у матеріалах справи містяться докази, які підтверджують те, що позивачка не вчиняла вказаного вище адміністративного правопорушення, а також містяться докази, які підтверджують, що таке правопорушення було вчинене іншою особою, зокрема заява ОСОБА_2 від 23 вересня 2024 року; крім того, факт притягнення відповідачем позивачки до адміністративної відповідальності на підставі статті 14-2 КУпАП, яка за своїм змістом є тотожною визнаній неконституційною статті 14-1 КУпАП у редакції, що діяла на момент постанови КСУ рішення 22 грудня 2010 року по справі №1-34/2010, дає підстави для застосування судом норм Конституції України як норм прямої дії, а тому постанова інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування управління безпеки та вуличної інфраструктури Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Юзьківим Олегом Миколайовичем від 10 травня 2024 року, серія РАП №2414486361 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню та направленню на новий розгляд до компетентного органу.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ч.1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Згідно з приміткою до вищевказаної статті режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3-5 ст.279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За змістом ст.277 КУпАП  справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою статті 122 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.
Ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п.1.10 ПДР України зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо не необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.
Відповідно до п.15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
За змістом п.15.10 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.
У розділі 33 ПДР України передбачено зону дії заборонних знаків, зокрема для дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Знак забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 02 квітня 2024 року о 17 год. 27 хв. у м. Львові на вул. Листопадового Чину, 5 здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена", чим порушила п.3.34 розділу 33 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Той факт, що 02 квітня 2024 року о 17:27 год. здійснив зупинку транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена" сторони визнають, як і визнають факт, що вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що після з`ясування обставин, кому належить згаданий транспортний засіб, 10 травня 2024 року відповідачем було прийнято постанову серії РАП №2414486361 про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Крім того, колегія суддів зазначає, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до суду було надано фотознімки, відповідно до яких достовірно підтверджується факт здійснення парковки 02 квітня2024 року о 17:27 год. транспортним засобом LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Листопадового Чину, 5, у м. Львові (а.с.50-52).
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1-3 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
При цьому, стаття 279-1 КУпАП передбачає, що у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".
Колегією суддів в судовому засіданні встановлено, що позивач не заперечує факту зафіксованого правопорушення, однак покликається на те, що вона є лише власником транспортного засобу, а поставлене у вину адміністративне правопорушення вчинила інша особа – ОСОБА_2 , яка звернулася до відповідача із заявою 23 вересня 2024 року про визнання своєї вини та з проханням визнати її відповідальною особою. Крім того, в суді апеляційної інстанції з пояснень представника позивача встановлено, що штраф сплатила ще інша особа ( ОСОБА_3 ) зі своєї банківської картки.
Даючи правову оцінку заяві ОСОБА_2 від 23 вересня 2024 року про визнання факту вчинення адміністративного правопорушення на автомобілі, що належить позивачці, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Матеріалами справи підтверджується, що власником транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , при цьому відмітка про належного користувача відсутня.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року №1145 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до п.2 якого належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність, згідно з правилами встановленими статтею 14-3 КУпАП, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ. Саме зазначені відомості надаються уповноваженій посадовій особі відповідача на її запит при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, за відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ, уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу, за якою зареєстрований транспортний засіб.
Внесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу є виключно правом особи, уповноваженої на подання відповідної заяви в порядку, передбаченому Порядком №1145.
При цьому, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований (позивача).
Як встановлено колегією суддів, у зв`язку з тим, що на час виникнення спірних правовідносин позивач була власником транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_2 не внесена у ЄДРТЗ як належний користувач, тому оскаржувана постанова складена на позивача – ОСОБА_1 .
Матеріалами справи, зокрема, листом – відповіддю №3701-вих-1300097 від 12 вересня 2024 року Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на запит адвоката О. Штинди (а.с.18-20) стверджується, що постанова була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, у визначений законом строк, особа, що керувала транспортним засобом в момент вчинення правопорушення, особисто не зверталася до управління безпеки та вуличної інфраструктури із заявою про визнання факту вчинено адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 23 вересня 2024 року звернулася із заявою, зі змісту якої вбачається, що вона визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, яке відбулося 02 квітня 2024 року, поставленого у вину ОСОБА_1 , разом з тим, клопотання про поновлення строку з такою заявою не подає, як і не долучає квитанції про сплату штрафу (а.с.21).
Відповідно до ч.1 ст.279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що звернення ОСОБА_2 23 вересня 2024 року із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення, яке вчинене 02 квітня 2024 року та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, здійснено з пропуском строків, а тому відсутні підстави стверджувати про те, що постанова складена неправомірно, оскільки не вчинення дій, передбачених ст.279-3 КУпАП у межах строків визначених законодавством, не дає правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та, відповідно, скасування постанови.
З врахуванням наведених вище обставин, колегія суддів зазначає, відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та, притягаючи до адміністративної відповідальності позивача, діяв на підставі норм чинного законодавства.
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що визнання вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, без дотримання встановленої процедури звільнення від адміністративної відповідальності власника транспортного засобу, не дає підстави стверджувати про те, що прийнята відповідачем постанова є неправомірною.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено факт правомірності прийняття оскаржуваної постанови від 10 травня 2024 року, серія РАП №2414486361 про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та підстави для її скасування відсутні.
Щодо висновків суду першої інстанції про неконституційність положень статті 14-2 КУпАП за аналогією ст.14-1 КУпАП, то колегія суддів такі відхиляє, оскільки такі не визнані неконституційними.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними та обґрунтованими, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
Керуючись ст.242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,   
                                                     п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради задовольнити.
Рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 жовтня 2024 року у справі №461/7971/24 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.