справа № 755/11967/24
головуючий у суді І інстанції Марфіної Н.В.
провадження № 22-ц/824/5120/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І. 
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
05 березня 2025 року                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року 
у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в :
У липні 2024 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь: 
заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18 000 грн 94 коп.; 
заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 000 грн 11 коп.; 
заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 15 211 грн 16 коп.; 
заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 68 338 грн 84 коп.;
заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 17 704 грн 50 коп.; 
заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 43 826 грн 69 коп.; 
заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 931 грн 98 коп., 
заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 445 грн 15 коп., 
заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення у розмірі 44 грн 25 коп. 
Позов обґрунтовано тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи тепло- та водопостачання.
З 01 травня 2018 року позивач є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ); з 01 листопада 2021 року, у зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, які надає позивач за вказаною адресою. 
Свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води відповідачі виконують неналежним чином, своєчасно не сплачуючи за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року позов КП «Київтеплоенерго»  задоволено частково.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго»:
заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 15 211 грн 16 коп.; 
заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 у розмірі 68 338 грн 84 коп.; 
заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 17 704 грн 50 коп.;
заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 43 826 грн 69 коп.;
заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 525 грн 28 коп.;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 931 грн 98 коп.;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 445 грн 15 коп.;
заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 44 грн 25 коп.;
а всього 165 027 грн 85 коп.
В іншій частині позову - відмовлено.
Розподілено судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розрахунок заборгованості проведено починаючи з липня 2015 року. Карантин встановлено постановою Кабінету міністрів з 12 березня 2020 року, отже вимоги про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року по березень 2017 року пред`явлені поза межами позовної даності на суму 11 475 грн 77 коп., і в цій частині суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить частково скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року та змінити рішення в частині встановлення розміру заборгованості, зменшивши суму стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго»  на суму перерахунку 87 376 грн 86 коп. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою та через скрутне фінансове становище та невелику пенсію не мала можливості сплачувати у повній мірі та вчасно за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ, у результаті чого утворилася заборгованість.
Вказує, що під час розгляду справи у суді неодноразово зверталася до позивача та до Центру комунального сервісу для зменшення розміру заборгованості через некоректні нарахування за послуги з постачання гарячої води. 
09 листопада 2024 року ОСОБА_1 отримано від позивача рахунок-повідомлення про сплату за спожиті послуги станом на 01 листопада 2024 року, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за послуги гарячого водопостачання була зменшена (перерахована) на суму 87 376 грн 86 коп. у порівнянні з попереднім місцем, однак сума заборгованості за позовом позивачем не була зменшена на суму указаного перерахунку.
Наголошує на тому, що рахунок-повідомлення з перерахунком про сплату за спожиті послуги було отримано відповідачем лише 09 листопада 2024 року, а оскаржуване рішення ухвалене 08 листопада 2024 року, тому вона була позбавлена можливості звернутися з цим доказом до суду.
Також, ОСОБА_1 заявлене клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів: копії рахунку-повідомлення станом на 01 листопада 2024 року.
Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач не мала можливості надати указані докази до суду першої інстанції, оскільки указаний рахунок-повідомлення отриманий нею лише 09 листопада 2024 року, а оскаржуване рішення ухвалене 08 листопада 2024 року, вона не мала можливості подати його до суду раніше.
Згідно з частиною 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.
Пунктом 6 частини 2 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз змісту пункту 6 частини 2 статті 356, частин 1-3 статті 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. 
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене 08 листопада 2024 року, а рахунок-повідомлення отримане відповідачем 09 листопада 2024 року, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття доказів, поданих відповідачем.
 
Від представника КП «Київтеплоенерго» - Банецького Б.І. надійшли письмові пояснення, у яких він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У додаткових письмових поясненнях КП «Київтеплоенерго» від                           03 березня 2025 року (вх..№28746 від 05 березня 2025 року) позивач посилається на те, що відповідачем довгий час не передавались показання лічильника, а тому нарахування споживання здійснювалось за нормою споживання. Для коригування суми заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води відповідач має звернутись із заявою про зняття контрольних показників лічильника і на підставі складеного акта щодо контрольного зняття показників звернутись для здійснення перерахунку. Надані фото до відзиву не дають можливості визначити дату здійснення фото лічильника та коректність показників, а отже не є доказами фактичного споживання обсягу гарячої води для здійснення перерахунку. КП «Київтеплоенерго» 27 лютого 2025 року провело коригування заборгованості за заявою відповідачів за період з 01 травня 2018 року по 30 квітня 2024 року та розмір заборгованості підлягає зменшенню на 82 548 грн 93 коп. та становить 56 973 грн 04 коп. Отже, загальна сума заборгованості складає 86 974 грн                   09 коп., що підтверджується інформацією по документу № 755/11967/24 від                 27 лютого 2025 року.
В судовому засіданні представник позивача - Банецький Б.І.  пояснив, що проведене коригування заборгованості за адресою відповідачів буде враховано підприємством як перед пред`явленням виконавчого документу до виконання, так і на стадії виконання судового рішення. Таким чином, відповідачу не обов`язково звертатись до суду, адже підприємство добросовісно виконує покладені на нього обов`язки з метою дотримання принципу справедливості та законності судових рішень і не зловживає своїми правами. Коригування відбулось саме після ухвалення судового рішення.
Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ружицький О.М. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.
Представник КП «Київтеплоенерго» - Банецький Б.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
ОСОБА_3 у судовому засіданні просила задовольнити апеляційну скаргу.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня                     2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від                  27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».
За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 6).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 травня 2024 року № 377831201 відомості щодо власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні (а.с. 27).
ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 25 листопада 2008 року, що підтверджується довідкою (а.с. 90).
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 03 лютого 1998 року, що підтверджується довідкою (а.с. 96).
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 27 червня 2003 року, що підтверджується довідкою (а.с. 97).
Мешканцям будинку АДРЕСА_3 послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», що підтверджується доданими до позовної заяви:
корінцями нарядів про включення та відключення опалення, які підписані представником енергопостачальної організації, який затвердив включення та представником споживача; 
актом прийняття теплового вузла у вказаному будинку;
актами про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи;
відомостями обліку споживання теплової енергії (а.с. 39-86).
Надання послуг до 01 травня 2018 року відповідачу здійснювалося на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Відповідно до пунктів 1, 14 договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором. 
Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором. Оплата послуг щомісячна. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяця) на підставі розрахунків на оплату наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин - у період нарахованої заборгованості) (далі - Правила № 630).
Указаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
За приписами статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
За приписами статті Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Згідно з статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
З 01 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються відповідно до Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 291 від 03 квітня 2019 року).
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
На підставі викладеного, оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , оплату яких відповідачі вчасно та регулярно не здійснювали, що призвело до утворення заборгованості, доказів відключення від мереж або погашення заборгованості відповідачем не надано, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з урахуванням застосування наслідків пропуску строку позовної давності.
 
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що 09 листопада 2024 року отримано від позивача рахунок-повідомлення про сплату за спожиті послуги станом на 01 листопада 2024 року, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за послуги гарячого водопостачання була зменшена (перерахована) на суму 87 376 грн 86 коп.
Апеляційний суд враховує, що представником КП «Київтеплоенерго» у наданих до апеляційного суду додаткових письмових поясненнях не заперечується факт здійснення коригування суми заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води після ухвалення оскаржуваного судового рішення.
При цьому апеляційний суд наголошує, що перевіряє законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції з урахуванням та відповідно до обставин, які мали місце станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, а не станом на час подання або розгляду апеляційної скарги відповідача.
Станом на час ухвалення рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року коригування суми заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води проведене ще не було, тому висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 165 027 грн 85 коп. є обґрунтованими, а таке коригування має бути враховане позивачем під час виконання указаного судового рішення.
 
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.
 
Оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, судове рішення залишено без змін, а її апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір покладається на державу.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
 
Дата складення повного судового рішення 11 березня 2025 року.

 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська