ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2025 р. 	Справа № 440/6813/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, по справі № 440/6813/24
за позовом     ОСОБА_1  
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ,   Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач-2, ГУ ПФУ в Одеській області, апелянт), в якій просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо прийняття рішення від 19.03.2024 №164550004391 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яким відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02/1933/24-вих. від 12.03.2024;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Полтавській області прийняти рішення про проведення ОСОБА_1 перерахунку 01.09.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.03.2024 №02/1841/24, №02/1842/24, №02/1843/24, який визначений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 у розмірі 2270,00 грн, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 у розмірі 2481,00 грн, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області №164550004391 від 19.03.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02/1843/24-вих від 04.03.2024, виданої ТУ ДСА в Полтавській області,   починаючи з 01.09.2021.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02/1842/24-вих від 04.03.2024, виданої ТУ ДСА в Полтавській області, починаючи з 01.01.2022.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02/1841/24-вих від 04.03.2024, виданої ТУ ДСА в Полтавській області,   починаючи з 01.01.2023.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просило суд рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що питання перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддів у відставці прямо врегульовано ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII, де передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами. Тобто, для виконання вимог ч. 4 ст. 142 Закону №1402 немає ніякої необхідності у додатковому нормативно-правовому акті чи роз`ясненні.
Базовий розмір посадового окладу судді місцевого та відповідно і апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився.
До заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулося підвищення розміру суддівської винагороди.
У наданих позивачем довідках відображена суддівська винагорода станом на 01.09.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно. Після прийняття рішення Конституційним Судом України (після 18.02.2020) будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбувалось.
Враховуючи те, що підвищення суддівської винагороди судді не відбулося, правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок від 04.03.2024 №02/1841/24; №02/1842/24; № 02/1843/24, які видані Територіальним управлінням державної судової адміністрації у Полтавській області суд – відсутні.
У зв`язку зі зверненнями суддів у відставці щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2021, роз`ясненнями наданими в листі Державної судової адміністрації від 23.02.2021 №11-3409/21 органи Пенсійного фонду було повідомлено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного судів у порівнянні з минулим роком не змінився та становить 63060 грн. та 150100 грн.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах  доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорено сторонами.
Наказом Зіньківського районного суду Полтавської області №5 ОС від 31.08.2021 "Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Зіньківського районного суду Полтавської області" відраховано суддю та голову ОСОБА_1 зі штату Зіньківського районного суду Полтавської області 31.08.2021 у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 15).
ОСОБА_1 є суддею у відставці та з 01.09.2021 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що підтверджується рішенням Гадяцького об`єднаного управління ПФУ №164550004391 від 13.09.2021 про призначення пенсії (а.с. 75).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №440/3543/23, яке набрало законної сили 02.10.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 до ТУ ДСА в Полтавській області задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ТУ ДСА в Полтавській області щодо відмови у видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , судді Зіньківського районного суду Полтавської області у відставці, із зазначенням базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку позивач займав до звільнення у відставку з посади судді Зіньківського районного суду Полтавської області, та розміру доплат за вислугу років і за перебування на адміністративній посаді в суді виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 у розмірі 2270,00 грн, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 у розмірі 2481,00 грн, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн. 
Зобов`язано ТУ ДСА в Полтавській області надати ОСОБА_1 , судді Зіньківського районного суду Полтавської області у відставці, довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку позивач займав до звільнення у відставку з посади судді Зіньківського районного суду Полтавської області, та розміру доплат за вислугу років і за перебування на адміністративній посаді в суді виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 у розмірі 2270,00 грн, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 у розмірі 2481,00 грн, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
На виконання рішення суду у справі №440/3543/23 ТУ ДСА в Полтавській області оформлено та видано ОСОБА_1 :
- довідку №02/1843/24-вих від 04.03.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 01.01.2021 його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 115770,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 68100,00 грн., доплата за вислугу років (60%) - 40860,00 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (10%) - 6810,00 грн. (а.с. 52);
- довідку №02/1842/24-вих від 04.03.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 01.01.2022 його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 126531,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 74430,00 грн., доплата за вислугу років (60%) - 44658,00 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (10%) - 7443,00 грн. (а.с. 51);
- довідку №02/1841/24-вих від 04.03.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 01.01.2023 його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 136884,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 80520,00 грн., доплата за вислугу років (60%) - 48312,00 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (10%) - 8052,00 грн. (а.с. 50).
12.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Гадяцького об`єднаного управління ГУ ПФУ в Полтавської області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням зарплати (пенсії за спецзаконами) (а.с. 58) та з довідками ТУ ДСА в Полтавській області від 04.03.2024 №02/1843/24-вих, №02/1842/24-вих, №02/1841/24-вих.
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано на розгляд до ГУ ПФУ в Одеській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №164550004391 від 19.03.2024 "Про відмову у перерахунку пенсії" відмовлено у перерахунку пенсії з більшої заробітної плати згідно наданих довідок від 04.03.2024 №02/1841/24, №02/1842/24, №02/1843/24, які видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області, оскільки розмір посадового окладу судді з 01.01.2020 не змінився (а.с. 19, 47).
Вказане рішення вмотивовано тим, що відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пунктом 24 Прикінцевих положень Закону визначено розміри посадових окладів суддів станом на 01.01.2017, 01.01.2018, 01.01.2019 та 01.01.2020 та зазначено, що розмір посадового окладу судді з 01.01.2020 не змінився.
Не погодившись з рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 19.03.2024 №164550004391 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2021, з 01.01.2022 та з 01.01.2023 відбулися зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, внаслідок чого ТУ ДСА в Полтавській області видано довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.03.2024: №02/1843/24-вих із застосуванням розміру прожиткового мінімуму на 01.01.2021 в розмірі 2270,00 грн, №02/1842/24-вих із застосуванням розміру прожиткового мінімуму на 01.01.2022 в розмірі 2481,00 грн, №02/1841/24-вих із застосуванням розміру прожиткового мінімуму на 01.01.2023 в розмірі 2684,00 грн., а тому наявні підстави для здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання позивача у відповідності до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон № 1402-VIII.
Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Згідно частин 4, 5 статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом №1402-VІІІ.
Розмір винагороди судді встановлюється законом №1402-VІІІ.
Аналогічні положення закріплені частиною 1 статті 135 Закону №1402-VIII, згідно якої суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
У частинах 2, 3 статті 135 Закону №1402-VIII передбачається, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
1) вислугу років;
2) перебування на адміністративній посаді в суді;
3) науковий ступінь;
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Таким чином, Конституцією України та Законом №1402-VІІІ закріплюються правові положення щодо способу визначення розміру суддівської винагороди, а саме встановлення розміру винагороди законом №1402-VІІІ.
Разом із цим, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі №966-XIV.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Також, у цій статті Закону передбачається, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:
дітей віком до 6 років;
дітей віком від 6 до 18 років;
працездатних осіб;
осіб, які втратили працездатність.
У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.
Статтею 4 Закону №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Відповідно, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». При цьому, судді Законом №966-XIV не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Натомість, ст. 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» разом із встановленням прожиткових мінімумів, був введений новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102 гривні.
Слід зазначити, що зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірному періоді, а також в Закон №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися.
Колегія суддів зауважує, що Законом №1402-VІІІ закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402-VІІІ; зміна Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів, а тому, для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди відсутні законні підстави.
Зазначене свідчить, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Одеській області №164550004391 від 19.03.2024 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушене право позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідками ТУ ДСА в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.03.2024 №02/1841/24, №02/1842/24, №02/1843/24 починаючи з 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023.
Доводи апеляційної скарги, щодо правомірності  оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Одеській області колегія суддів вважає  необґрунтованими з вище зазначених підстав.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України”(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі вище викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 242, 243, 310, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року по справі № 440/6813/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк