Справа № 353/990/23 
Провадження № 22-ц/4808/66/25
Головуючий у 1 інстанції ЛУЩАК Н. І. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
               головуючого судді        Баркова В. М.,
       суддів:                Луганської В. М.,
       Мальцевої Є. Є.,
               секретар:                Шемрай Н. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дудорова Ольга Олегівна на заочне рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2024 року в складі суддіЛущака Н. І., ухвалене в місті Тлумачі Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 10 жовтня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки, площею 0,068 га, розташованої по  АДРЕСА_1 . На належній йому земельній ділянці було споруджено криницю,воду з котрої використовують для споживання питної води та приготування їжі.Проте, суміжним землевласником (землекористувачем) ОСОБА_3 у порушення санітарних норм було розміщено каналізаційний септик, що згідно листа Тлумацького районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № 318 від 28 серпня 2018 року знаходиться на відстані до 3 метрів від будівлі літньої кухні та менше 20 метрів від індивідуального колодязя позивача, що є порушенням державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць.
Факт забруднення ґрунтових вод та питної води у його криниці негативного впливає на якість життя позивача та його родини, і, як наслідок, призводить до погіршання стану здоров`я всієї родини ОСОБА_1 .
На підставі наведених обставин, з урахування уточнених позовних вимог позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ліквідувати септик - вигрібну яму для збору каналізаційних та побутових відходів, який знаходиться на їх земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом його демонтажу, а також вирішити питання судових витрат.
Заочним рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2024 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дудорова О. О. подала апеляційну скаргу в якій просить заочне рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції не взяв до уваги, що при будівництві септика відповідачами не дотримано вимог ДБН № 360-92 (п. 3.25 а), «Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» в частині відстані до питного колодязя (має становити не менше 20 м),дані обставини були встановлені актами комісії Тлумацької міської ради, відповідями підрозділів Держспоживслужби, згідно яких відстань між септиком відповідачів та колодязем позивача 13 метрів, що є незаконним.
Проте, суд прийшов до невірного висновку про те, що нібито позивачем не доведено впливу облаштування септика з порушенням відстані до колодязя позивача, що є підставою для скасування рішення суду.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив. Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились. Судові повістки, направлені за адресами, вказаними в апеляційній скарзі, повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому з урахуванням положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вони є такими, що належно повідомлені про дату, місце та час судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Дудорової О. О., які просили скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 08 липня 1994 року виконкомом Тлумацької міської ради народних депутатів, ОСОБА_1 на праві особистої власності в цілому належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_2 (том 1, а. с. 12).
Згідно технічного паспорта на житловий будинок (домоволодіння), що по АДРЕСА_3 , від 05 травня 1994 року (том 2, а. с. 36-39), житловий будинок, кухня-сарай, гараж, вбиральня, колодязь, споруджений із п`яти бетонних кілець, побудовані в 1992 році.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 липня 2015 року (т.1, а. с. 13), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 39958926, від 02.07.2015 року (т.1, а. с. 14), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2601213732015 від 18 травня 2015 року (т. 1, а. с. 15-17) ОСОБА_4 є власником земельної ділянки кадастровий номер 2625610100:21:018:0019 площею 0,068 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по  АДРЕСА_1 . З копії кадастрового плану земельної ділянки кадастровий № 2625610100:21:018:0019 (а.с. 16), що є додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2601213732015 від 18.05.2015 року, вбачається, що суміжним землевласником (землекористувачем) є ОСОБА_5 .
Як вбачається з листа Тлумацького районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № 318 від 28 серпня 2018 року (том 1, а. с. 19), ним розглянуто звернення ОСОБА_6 щодо порушення санітарних норм при розміщенні і утриманні септика сусідкою ОСОБА_2 , що проживає по АДРЕСА_2 . Під час розгляду було встановлено, що каналізаційний септик на присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться на відстані до 3 метрів від будівлі літньої кухні та менше 20 метрів від індивідуального колодязя заявника, що є порушенням Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць. ОСОБА_2 доведені вимоги Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць та рекомендовано розмістити і обладнати септик відповідно до санітарних норм і правил.
30 жовтня 2018 року комісією в складі першого заступника міського голови Тлумацької міської ради ОТГ Радовця А. П., заступника начальника відділу ЖКГ, транспорту та благоустрою Гульванюка М. М. , головного спеціаліста - юрисконсульта Зварич Ю. А. складено акт, відповідно до якого проведено розгляд звернення жительки АДРЕСА_1 ОСОБА_6 від 04 жовтня 2018 року щодо облаштування септика її сусідкою ОСОБА_2 . Комісією було встановлено, що АДРЕСА_4 розташовані паралельно, при цьому АДРЕСА_5 вище по рельєфу. Суміжний землекористувач ОСОБА_2 , котра проживає по АДРЕСА_2 , на своєму подвір`ї облаштувала септик із бетонних кілець, яким, з її слів, ще не користується. На час обстеження септик заповнений водою близько 20 см від дна. Згідно промірів відстань від септика до межі земельних ділянок - 3,5 метра, до господарської споруди ОСОБА_6 - 4,42 метра. Відстань від господарської споруди до криниці ОСОБА_6 - 3,7 метра. Загальна відстань від септика ОСОБА_2 до криниці ОСОБА_6 - 13 метрів (Том 1 а.с. 25-26).
Відповідно до листа ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № 487.2-18 від 04 грудня 2019 року (т. 1, а. с. 20), було розглянуто звернення ОСОБА_1 (позивач) та повторно доведено до відома ОСОБА_2 вимоги Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць в частині пунктів 2.21, 2.22. ОСОБА_2 рекомендовано розмістити і обладнати септик відповідно до санітарних норм і правил та попереджено про правову відповідальність.
Листом ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № А-194-09/09/05.1/06/225/пл від 14 вересня 2022 року (т. 1, а. с. 21-22) направлено звернення ОСОБА_6 від 29 серпня 2022 року щодо облаштування септика на подвір`ї сусідки ОСОБА_2 , до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області для організації його повторного комісійного розгляду, перевірки виконання наданих раніше пропозицій, вжиття відповідних заходів реагування та подальшого інформування заявника у встановленому порядку. Про що було повідомлено ОСОБА_6 .
Виконавчий комітет Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області листами № А-944 від 21 липня 2021 року, № 1470 від 08 листопада 2021 року, № А-2221 від 25 листопада 2021 року, № А-75 від 03 лютого 2022 року (т. 1 а.с. 32, 33, 34, 35) повідомив ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувалася, оскільки септик на суміжній земельній ділянці не використовувався. Інформацією про стан та користування септиком міська рада не володіє. Питання контролю функціонування септика не входить до компетенції виконавчого комітету Тлумацької міської ради. З приводу порушення санітарних норм ОСОБА_2 запропоновано звернутися до Держпродспоживслужби.
В подальшому виконавчий комітет Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області листами № А-437 від 15 серпня 2022 року, № А-469 від 07 вересня 2022 року, № 1364 від 12 жовтня 2022 року, № 357 від 28 лютого 2023 року, № А-302 від 16 червня 2023 року, № А-336 від 04 липня 2023 року, А-376 від 18 липня 2023 року, А-415 від 31 липня 2023 року (том 1, а. с. 39, 40, 41, 44, 45, 46, 47-48, 49-50) розглянувши звернення ОСОБА_6 (дружина позивача), повідомив її про те, що її скарги та скарги її чоловіка ОСОБА_1 було розглянуто по суті. Зобов`язано ОСОБА_2 привести зведений нею каналізаційний септик у відповідність з нормами чинного законодавства. Спосіб приведення септика у відповідність до вимог законодавства залишено на розсуд ОСОБА_2 . До повноважень органу місцевого самоврядування та положень чинного законодавства не входять питання огляду септика щодо наявності вмісту, запаху, розміру, розташування та проведення демонтажу септика на земельній ділянці, яка знаходиться у власності фізичної особи. Такі дії можуть бути виконані відповідними органами, до повноважень яких належить примусове виконання рішення суду. 
Відповідно до протоколів дослідження питної води Івано-Франківської міськрайонної філії ДУ «Івано-Франківський ОЛЦ МОЗ України» № 29 від 24 травня 2019 року, № 56 від 24 жовтня 2019 року, № 94 від 16 листопада 2022 року (том 1, а.с. 51, 52, 53) досліджувана проба води з криниці ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , по санітарно-хімічним показникам не відповідає вимогам ДСанПіНу 2.2.4.171-10. Вміст нітратів складав відповідно: 103,48 мг/дм3, 117,87 мг/дм3, 64.32 мг/дм3 при нормі 50 мг/дм3.
Згідно результату № 136 Санітарно-мікробіологічного дослідження Бактеріологічної лобораторії ДУ «Івано-Франківський ОЦКПХ МОЗУ» від 23 червня 2023 року (т.1, а. с. 55) питна вода з криниці ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , за мікробіологічними показниками не відповідає ДСанПіНу 2.2.4.171-10: загальні коліформи в 100 см3 >1.
Відповідно до протоколу випробування Випробувальної лабораторії Державної установи «Івано-Франківський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» № 314-315/1010-1011 від 05 липня 2024 року, якість води питної з криниці замовника ОСОБА_6 (дружина позивача) за показниками епідемічної безпеки не відповідає вимогам ДСанПІН 2.2.4-171-10 «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною». Виявлені «загальні коліформи» та «ентерококи», при нормативі - «відсутність». Якість води за визначеними санітарно-хімічними показниками відповідає вимогам ДСанПІН 2.2.4-171-10 «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» (т.1, а. с. 245-246).
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частин другої, третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини перша-п`ята статті 319 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до частини першої статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (стаття 104 ЗК України).
Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про систему громадського здоров`я» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарного законодавства. 
Державними санітарними нормами та правилами утримання територій населених місць, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17 березня 2011 року визначено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.
Відповідно до пункту 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. 
Відповідно до пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та  лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. 
В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. Слід також враховувати напрямок схилу ділянки.
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає право людини на приватне і сімейне життя, житло і кореспонденції. У випадку, коли особа серйозно стурбована незручностями, спричиненими іншими особами (зокрема поведінка сусідів), може виникнути питання щодо порушення статті 8 Конвенції. Порушення права на повагу до житла включає такі посягання як шум, запахи або інші форми втручання. Серйозне порушення може призвести до порушення права людини на повагу до житла, якщо це заважає користуватися комфортом свого житла. З метою оцінки факту порушення права особи на повагу до житла потрібно визначити, чи досягли незручності того мінімального рівня, необхідного для встановлення втручання у права особи на повагу до житла та приватного життя. Необхідно враховувати всі обставини справи, зокрема інтенсивність та тривалість незручностей, їх фізичні чи психічні наслідки.
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 350/652/17 (провадження № 61-4571св19).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову не взяв до уваги, що при будівництві «септика» відповідачами не дотримано вимог ДБН № 360-92 (п. 3.25 а), в частині відстані до питного колодязя (що має становити не менше 20 м), підлягають спростуванню, виходячи з наступного.
Постановою КМУ від 07 червня 2017 року № 406 затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.
Згідно з п. 6 вказаного переліку зведення на земельній ділянці вигрібних ям не потребує оформлення дозвільних документів на будівництво.
Таким чином, чинне законодавство України не містить зобов`язань щодо оформлення дозвільних документів на будівництво вигрібних ям на присадибних (садових, дачних) ділянках та введення їх в експлуатацію, а тому самочинним будівництвом вважатися не може.
Відповідно до п.п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №145 від 17 березня 2011 року, місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством.
Тобто, недотримання правил будівництва вигрібних ям, внаслідок чого завдаються незручності сусідам, може стати підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачами протягом багатьох років існує спір з приводу розташування відповідачами вигрібної ями на своїй земельній ділянці та останні не можуть прийти до порозуміння та згоди з цього питання.
З огляду на викладене, та з урахуванням рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2019 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 02 липня 2019 року у справі № 353/1324/18, вбачається, що вигрібна яма на території земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розміщена з порушенням технічних та санітарних вимог.
Проте, вказаними рішеннями суду не встановлено, а позивачем та його представником в судових засіданнях судів як першої так і апеляційної інстанцій при розгляді даної справи, належними та допустимими доказами не доведено, що порушення відповідачами вказаних санітарних та технічних норм при розміщенні та будівництві вигрібної ями, призводило чи призводить до погіршення якості води у колодязі позивача.
Також, не є підставою для задоволення позовних вимог посилання апелянта на Акт комісії від 30 жовтня 2018 року (т. 1, а. с. 25-26) та лист Тлумацького районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області від 28 серпня 2018 року № 318 (т. 1, а. с. 19). Адже, зазначені документи не підтверджують того, що відповідачі використовують спірну споруду з бетонних кілець саме як каналізаційний септик.
Крім того, як вбачається з Протоколу № 41 узгоджувальної комісії для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування від 12 грудня 2019 року (т. 1, а. с. 31) септик на час обстеження його комісією не використовувася, дно септика забетоновано, шви між кільцями зароблено. Рідкі нечистоти відсутні, дно септика сухе, що також свідчить про відсутність дій зі сторони відповідачів щодо використання септика за призначенням.
Також, колегія суддів зауважує, що саме з вини апелянта, не було проведено будівельно-технічну та екологічну судову експертизу, що була призначена ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2023 року, оскільки, позивач не здійснив оплату послуг пов`язаних з її проведенням. Внаслідок чого відсутня можливість отримати спеціалізовані відповіді на ті питання, які пов`язані з правомірністю/неправомірністю встановлення септику відповідачами, та його впливу на стан води в криниці позивача.
Крім того, позивачем не надано відповідних доказів у підтвердження того, чи дозволяє площа земельної ділянки, якою користуються відповідачі, збільшити відстань від вигрібної ями до його криниці.
Таким чином позивачем не надано суду належних та допустимих доказів тому, що непогодження відповідачами місця розташування вигрібу та недотримання технічних та санітарних норм при його розміщенні, призвело до негативних наслідків для позивача, а отже суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.
Інші доводи скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дудорова Ольга Олегівна - залишити без задоволення.
Заочне рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 20 січня 2025 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       В. М. Луганська

       Є. Є. Мальцева