Справа № 130/1757/24
Провадження № 22-ц/801/228/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року	Справа № 130/1757/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М., 
з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Желтухін Єгор Олександрович на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Порощука П. П. в залі суду в місті Жмеринка, дата складення повного тексту рішення невідома,
в цивільній справі № 130/1757/24 за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Короткий зміст вимог 
В червні 2024 року АТ «Акцент Банк» звернулося в суд з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач 04.06.2019 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24.05.2024 становить 95 701,16 грн., з яких: 53659,24 грн. заборгованість за кредитом; 42 041,92 грн. заборгованість по відсотках.
Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості станом за кредитним договором б/н від 04.06.2019 в розмірі 95701,16 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент банк" заборгованість за кредитним договором б/н від 04.06.2019, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 95701,16 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 53659,24 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 42041,92 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведений факт отримання відповідачем кредитного ліміту на картковий рахунок, а також порушення ним умов договору щодо повернення кредиту. Тому звернення банку до суду за захистом своїх інтересів є підставним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У грудні 2024 року відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неповно з`ясовані обставини справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 05 грудня 2024 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий – суддя Войтко Ю. Б., судді: Міхасішин І. В., Стадник І. М.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано з матеріали цивільної справи.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 січня 2025 року справу призначено до розгляду в залі судових засідань Вінницького апеляційного суду на 28 січня 2025 року о 11:20 год.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2025 року за заявою адвоката Желтухіна Єгора Олександровича призначено розгляд судового засідання 28 січня 2025 року о 11 год. 20 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів адвоката.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції задовольняючи позов повністю не взяв до уваги, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони банку. З розрахунку заборгованості та виписки з рахунку, які надані позивачем встановлено, що банк самостійно збільшував основну суму заборгованості, списуючи з рахунка відсотки за використання кредитного ліміту та додаючи їх до тіла кредиту, а тому вказані документи, не є належними доказами у справі.

Доводи особи, яка подала відзив апеляційну скаргу
Позивач надіслав до суду заперечення на апеляційну скаргу в яких просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

Позиція учасників справи у судовому засіданні
Представник відповідача адвокат Желтухін Є. О. судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.
Представник АТ «Акцент Банк» в судове засідання не з`явився, подав письмові заперечення проти задоволення апеляційної скарги, просить розгляд справи провести у його відсутність.
Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 04.06.2019 відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ «А-БАНК» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 9).
Зі змісту анкети-заяви від 04.06.2019 убачається, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складають договір про надання банківських послуг.
Також до позову долучено витяг з Умов і правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», а також Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» (а.с. 25-33).
Згідно з копією довідки за картками,  ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 строком дії до грудня місяця 2024 року, що підтверджується копією довідки за картками (а.с. 22).
Крім того, до позовної заяви додано виписку по картці від 04.06.2019 за період з 04.06.2019 до 24.05.2024 (а.с. 11-21).
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 04.06.2019, укладеного між АТ «А-БАНК» та  ОСОБА_1 , заборгованість відповідача станом на 24.05.2024 становить 95701,16 грн, з яких: 53659,24 грн заборгованість за кредитом; 42041,92 грн заборгованість по відсотках (а.с. 6-8,11-22).

Позиція суду апеляційної інстанції
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.
Рішення оскаржується у частині стягнення заборгованості за відсотками. Відтак, заборгованість за кредитом в сумі 53659,24 грн жодною зі сторін не оспорюється, апеляційний суд у цій частині рішення суду першої інстанції не переглядає. 
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом ст.ст.624, 1054 ч. 1 ЦК України, проценти за користування кредитом і неустойки є похідними від кредиту
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частина 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» приписує, що у договорі про споживчий кредит зазначається, зокрема, таке: тип кредиту (п. 2), відсоткова ставка, її тип та порядок обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів (п. 8), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору; усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту (п. 9), загальний розмір наданого кредиту (п. 3), строк, на який надається кредит (п. 5).
Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ «Акцент-Банк» посилався на те, що 04.06.2019 між ним та   ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
На підтвердження своїх вимог АТ «Акцент-Банк» надало копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, копію паспорта споживчого кредиту, копію витягу Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та розрахунок заборгованості.
Проте, надані позивачем документи не підтверджують умови кредитування в частині визначення розміру та порядку сплати процентів, оскільки із зазначених вище документів, підписаними відповідачем є лише Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яка не містить умов кредитування щодо сплати відсотків, подані банком Витяг з Умов та Тарифи по картці «Зелена» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги серед іншого вказував на те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена її підписом.
Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.10), який підписаний сторонами, визначає суми та ліміти кредиту, строк кредитування, процентну ставку, порядок нарахування та сплати процентів. Проте в паспорті споживчого кредиту зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019.
Отже те, що  ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову банку, є необґрунтованим, так як паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі №754/644/21.
На момент підписання паспорту споживчого кредиту 04.06.2019, інформація в ньому була нечинною та неактуальною.
За наведених обставин апеляційний суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредитування як доказ конкретних умов укладеного між сторонами кредитного договору стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що анкета-заява і паспорт споживчого кредитування дійсно підписані з використанням простого електронного підпису, тоді як Умови та правила і Тарифи по картці відповідачем не підписані взагалі.
Таким чином, відсутні підстави стягувати з відповідача проценти, які передбачені паспортом споживчого кредиту.
Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що це є самостійною правовою підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення відсотків.
На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув і не дав їй належної правової оцінки, хоча це має суттєве значення.
Апеляційний суд, в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує правовий висновок Великої палати Верховного Суду, зроблений у постанові по справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, згідно якого витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
При вирішенні позову суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення заборгованості за відсотками.
Наведені в апеляційній скарзі доводи впливають на правильність прийнятого судом рішення та спростовують висновки суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог щодо стягнення заборгованості по відсотках слід скасувати та ухвалити в цій частині нове, відмовити в задоволенні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках в розмірі 42 041,92 грн. В решті рішення слід залишити без змін.

Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 56,07 % (розрахунок 53 659,24 грн. (задоволена частинна вимог): 95 701,16 грн. (ціна позову)) х 100 = 56,07 %.
На підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви у суд першої інстанції в розмірі 1697,80 грн. (56,07 % від 3028,00 грн.) та з позивача на користь відповідача судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 2546,70 грн. (56,07 % від 4542,00 грн.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Желтухін Єгор Олександрович - задовольнити.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року в частині задоволених вимог щодо стягнення заборгованості по відсотках і розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове.
В задоволенні позову про стягнення з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованості по відсотках за кредитним договором в розмірі 42 041,92 гривень - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» судові витрати у розмірі 1697,80 грн - судовий збір за подання позовної заяви.
Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь  ОСОБА_1  судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2546,70 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2025 року.

 Суддя-доповідач                                                         Ю. Б. Войтко

Судді:                                                                          І. В. Міхасішин
                                                                               
І. М. Стадник