ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 р.	Справа № 520/16527/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, по справі № 520/16527/23
за позовом               ОСОБА_1      
до             Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області                        
             про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 по дату його звільнення за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за період: з 01.01.2020 по 12.05.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 № 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;
зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 01.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум грошового забезпечення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 по справі                      № 520/16527/23, з урахуванням змін, внесених постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2020 по 12.05.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2020 по 12.05.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині вимог відмовлено.
Зазначене рішення набрало законної сили.
25.07.2024 року представником позивача ОСОБА_1 - Коломойцевим Миколою Миколайовичем подана заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (ст. 382 КАС України), в якій позивач просив суд:
-  встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/16527/23 з урахуванням доповнень, внесених Другим апеляційним адміністративним судом в частині позовного періоду, у спосіб зобов`язання ГУ ДСНС України у Харківській області подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання у спосіб вчинення належного перерахунку та виплати грошового забезпечення позивача в розрізі збереження відсоткового розміру премії та правильного математичного обрахунку підсумку до видачі, з наданням суду та позивачу в особі представника, підтверджуючих доказів.
В обґрунтування заяви, зокрема, зазначив, що під час виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/16527/23 з урахуванням доповнень, внесених Другим апеляційним адміністративним судом в частині позовного періоду, відповідач вдався до штучних маніпуляцій з числовими та відсотковими показниками грошового забезпечення позивача, які детально описані у розділі «обставини» та полягають у: зменшенні відсотковості премії позивача, математичних помилок в обрахунку суми, належної до виплати. У свою чергу, відповідач повинен був взяти розмір перерахованого посадового окладу за відповідний місяць відповідного року з урахуванням реально встановленого відсотку премії позивача за наказами ГУ ДСНС України в Харківській області, відповідні дані премії наведено позивачем, а також, правильно математично порахувати остаточний результат до виплати, відповідні обрахунки також наведено позивачем. Відтак, кінцевий результат перерахунку грошового забезпечення, яке підлягає до сплати, з урахуванням раніше отриманих позивачем сум у розмірі 127,10 грн. є таким, що порушує права позивача на грошове забезпечення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 в задоволенні заяви представника позивача Коломойцева М.М. про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 15.09.2023 року по справі № 520/16527/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, таку оскаржив представник позивача, подавши на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову про задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 520/16527/23 в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення питання. Зазначив, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження» загальний порядок виконання судових рішень, не позбавляє суд права встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.
ГУ ДСНС України у Харківській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.  Зауважило, що на даний час відкрито ВП № 75554045, та здійснюються відповідні дії в межах даного провадження, Головне управління на даний час провело оновлений розрахунок та подало його до головного розпорядника бюджетних коштів. Розрахунок підтверджується довідкою-розрахунком від 23.12.2024 № 930. Тобто, очікуються виділення відповідних коштів по коду КЕКВ 2800, та в подальшому проведення виплати Позивачу, для виконання даного рішення суду необхідний додатковий час, у зв`язку з чим доцільність встановлення судового контрою при таких обставин є безпідставною.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що 10.07.2024 судом видано представнику позивача (заявнику) виконавчий лист у даній справі № 520/16527/23 з метою примусового виконання зобов`язальної частини судового рішення у справі. Наведений виконавчий лист                    № 520/16527/23 перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується постановою державного виконавця від 17.07.2024 про відкриття виконавчого провадження № 75554045. Заявник не навів належних та достатніх обґрунтувань того, що рішення суду не буде фактично та в повному обсязі виконане в ході виконавчого провадження.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується таким.
Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Стаття 129-1 Конституції України передбачає здійснення судом контролю за виконанням судового рішення.
Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах установлено ст. 382 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).
Отже, заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення підлягає вирішенню судом, який розглянув справу по суті та прийняв рішення не на користь суб`єкта владних повноважень.
Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого врегульований ст. 382 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Європейським судом з прав людини, зокрема, в рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» (п. 40) зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» №29439/02 від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» №1811/06 від 19 лютого 2009 року). При цьому, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати те, чи виконано судове рішення, причини, які призводять до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.
Відповідно до статей 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (ч. 4 ст. 372 КАС України).
Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII).
Згідно з нормами ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частиною 8 ст. 382 КАС України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Підсумовуючи викладене у сукупності, можливими є наступні висновки: примусове виконання рішення суду зобов`язального характеру здійснюється шляхом його звернення до примусового виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; судовий контроль за виконанням рішення суду в адміністративній справі, яке набрало законної сили, може здійснюватися двома шляхами - в порядку ст. 287, а також ст. 382 КАС України; судовий в контроль в порядку ст. 287 КАС України здійснюється за зверненням учасника виконавчого провадження, тобто у випадку, коли рішення суду виконується в примусовому порядку; встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України віднесено до дискреційних повноважень суду.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд першої інстанції вірно врахував обставини про те, що 10.07.2024 судом видано представнику позивача (заявнику) виконавчий лист у даній справі                 № 520/16527/23 з метою примусового виконання зобов`язальної частини судового рішення у цій справі та такий перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується постановою державного виконавця від 17.07.2024 про відкриття виконавчого провадження № 75554045.
Доказів винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження суду не надано.
ГУ ДСНС України у Харківській області у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначило, що на даний час відкрито ВП № 75554045 та здійснюються відповідні дії в межах даного провадження. Головне управління на даний час провело оновлений розрахунок та подало його до головного розпорядника бюджетних коштів. Розрахунок підтверджується довідкою-розрахунком від 23.12.2024 № 930. Очікуються виділення відповідних коштів по коду КЕКВ 2800 та в подальшому проведення виплати позивачу. Для виконання даного рішення суду необхідний додатковий час.
Відтак, виконання рішення суду від 15.09.2023 у справі № 520/16527/23 здійснюється в примусовому порядку і державний виконавець володіє достатнім обсягом повноважень впливу на боржника з метою забезпечення його виконання, оскільки статтею 63 Закону №1404-VIII передбачено накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин; у випадку, якщо накладення штрафів не призводить до виконання рішення суду зобов`язального характеру, державний виконавець скеровує матеріали для порушення кримінального провадження щодо боржника. Якщо стягувач вважає, що державний виконавець не здійснює належних дій щодо примусового виконання рішення суду, він вправі оскаржити дії/бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби до суду в порядку, передбаченому ст. 287 КАС України.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов підставного висновку про недоцільність паралельного застосування передбаченого статтею 382 КАС України заходу судового контролю за виконанням рішенням суду у справі.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти Україн`и (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain)» № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Викладене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги сторони позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі                              № 520/16527/23 залишити без змін.
     
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  20.01.2025 року