УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/12544/24 Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П. 
Номер провадження №33/4805/45/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника - адвоката Якимчука О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Якимчука Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винунним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 13 серпня 2024 року о 05 год 31 хв, ОСОБА_1 у м. Житомирі по вул. Короленка, 8, керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом згідно ст. 266 КУпАП відсторонено, шляхом зупинки транспортного засобу в дозволеному місці. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Якимчук О.М., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні підстави зупинки транспортного засобу, наявні грубі порушення Інструкції, зокрема, ОСОБА_1 не вручено акт огляду, в матеріалах відсутнє свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, не встановлено поліціянтом чи згоден ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду. Протокол складено без участі ОСОБА_1 , не роз`яснені йому права та не надано копії протоколу, відеозапис не є безперервним, постанова винесена з порушенням ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Якимчука О.М., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 13.08.2024 убачається, що ОСОБА_1 13 серпня 2024 року о 05 год 31 хв, у м. Житомирі по вул. Короленка, 8, керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від керування транспортним засобом згідно ст. 266 КУпАП відсторонено, шляхом зупинки транспортного засобу в дозволеному місці (а.с.1).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с. 1); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3); постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №725328 від 13.08.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 5); наявним в матеріалах справи відеозаписом з відео реєстратора та нагрудної камери поліцейського (а.с. 7). 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що відсутні підстави зупинки транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.
З досліджених доказів вбачається, що поліціянт повідомив ОСОБА_1 щодо причини зупинки – проїзд на червоний сигнал світлофора, останній зазначив «Що це ви на червоний їдете? Ви так летіли.», ОСОБА_1 відповів «на зелений я їхав. Я поспішав». Після чого, водія повідомлено про ознаки алкогольного сп`яніння, на основі яких у працівників поліції виник обґрунтований сумнів щодо його перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Вказаний факт підтверджується і постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №725328 від 13.08.2024, за якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за скоєння адміністративного    правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 5).
Тобто, уповноваженими особами зупинений транспортний засіб на підставі вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення ПДР. В даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 були надані чіткі пояснення щодо мотивів зупинки, а тому його подальші дії регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.
Як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, на що останній ухилився від відповіді, що було розцінено працівниками поліції, як відмова від проходження такого огляду. При цьому ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольні напої, проте зараз тверезий. Після неодноразової пропозиції та не отримання чіткої відповіді, водію було повідомлено, що його дії розцінюються, які відмова від проходження огляду, роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та те, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 повідомив, що він відмовляється.
Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Як вбачається з відеозапису подій, ОСОБА_1 не проходив огляд на місці зупинки транспортного засобу, відмовившись від цього, то йому не надавали для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а тому доводи скарги в цій частині не впливають на вирішення справи.
Відсутність чи наявність акту про порядок проходження огляду за допомогою технічних засобів - не спростовує винності ОСОБА_1 , який відмовився від огляду на стан сп`яніння і така відмова була беззаперечною.
Покликання адвоката на те, що уповноваженими особами не встановлено чи згоден ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду не є слушним, оскільки огляд на стан сп`яніння взагалі не проводився.
Відеозаписом також спростовуються доводи захисника, що ОСОБА_1 не роз`яснено його права.
Згідно з статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП. 
Так, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що зафіксована на відеозаписах з нагрудної камери поліціянта. 
Крім того, поліціянт запитав у ОСОБА_1 чи буде останній ознайомлюватися зі змістом протоколу та постанови, отримувати їх копії, останній відмовився підписувати.
Відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, він був складений у присутності останнього. Як вбачається із відеозаписів обставин події, працівники поліції складали протоколи з дотримання вимог глави 19 КУпАП та у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, але останній не скористався наданим йому правом з власної ініціативи, а тому доводи в цій частині не знайшли свого підтвердження.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з  оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 та є належним та допустимим доказом.
Покликання захисника на те, що постанова винесена з порушенням ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не може прийматися до уваги, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить.
Крім того, ОСОБА_1 надсилалися повістка про розгляд справи на 27.09.2024, 29.10.2024, 11.11.2024, але повернулася з позначкою, що адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується довідкою «Укрпошти» про причини повернення (а.с. 11-12, 24-25, 31-32).
Також, надсилалася судова повістка адвокату Якимчуку О.М. на 27.09.2024, 29.10.2024, 11.11.2024, 26.11.2024 що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с. 18, 19, 23, 29) та списком повідомлених осіб про розгляд справи на 11.11.2024, 26.11.2024 (а.с. 24, 30).
Отже, апеляційним судом враховується те, що під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою адвоката Якимчука О.М., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги (а.с. 15). Факт обізнаності ОСОБА_1 та його захисника про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись Богунським районний судом м. Житомира, є беззаперечним. Тому, з приводу наведених захисником доводів апеляційний суд вважає за необхідне, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення, а також подати докази.
Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  адвоката Якимчука Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 26 листопада 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь