ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1757/24  Номер провадження 22-ц/814/516/25	Головуючий у 1-й інстанції Лідовець Т. М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників м.Полтави цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Павелка Руслана Сергійовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2024 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 17 вересня 2024 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді-доповідача. апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду із вказаним позовом, просило стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 101043594 від 29.08.2022 в сумі 16 662 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позову вказувало, що 29.08.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 101043594, згідно з умовами якого відповідачка отримала 5 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на обумовлену суму, відповідачка, зі свого боку, не виконала умов договору.
28.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №88- МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 101043594 від 29.08.2022, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою.
Сума заборгованості відповідачки становить 16 662 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 300 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 11 862 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 500 грн.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2024 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 101043594 від 29 серпня 2022 року у розмірі: 4 300 гривень - як заборгованість за основним зобов`язанням кредиту (тіло кредиту); 11 862 гривні - як заборгованість за відсотками, 500 гривень - заборгованість за комісію, а всього - 16 662 гривні.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

В апеляційній скарзі адвокат Павелко Р.С., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд неповно з`ясував обставини справи, зокрема умови укладеного кредитного договору, тому необґрунтовано позов задовольнив у повному обсязі. 
Зокрема вказує, що позивачем надано договір, зі змісту якого неможливо встановити, о котрій годині він підписаний відповідачкою, доказів того, що кредитний договір пролонговано після 12.12.2022 суду не надано, платіжне доручення про переказ коштів не містить часу самого переказу.
Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором не містять даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості. Надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір, а тому є підстави вважати, що позивачем не доведено наявності у відповідачки заборгованості за кредитним договором у розмірі, зазначеному у розрахунках. 
Також зазначає, що позичальниці були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів», отже вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції не звернув увагу на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та інш.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит - Капітал, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги повторно наведені факти і доводи позовної заяви та звертається увага, що  29 серпня 2022 року в системі первинного кредитора ТОВ «Мілоан» відбувся збій, в результаті чого виникли розбіжності у часі підписання кредитного договору: час в анкеті-заяві був вказаний в 12 годинному форматі (02:29 pm), замість 24 годинного (14:29)
Наголошується, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до пунктів 1.2., 1.3., 1.3.1., 1.3.2., 1.4., 1.5., 1.5.1., 1.5.2., 1.5.3., 1.6. кредитного договору № 101043594 від 29.08.2022 року.
На думку позивача, доводи відповідача про те, що позивачем не подано доказів перерахування грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення № 50144020 від 29 серпня 2022 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на кредит рах. № 516874*94, кредитні кошти в сумі 5 000 грн, у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де, зокрема, сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції - з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 договору. 
Зауважують, що згідно договору позичальник не повинен сплачувати на користь кредитодавця будь які платежі, не передбачені цим договором. Позичальник має право продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк на таких самих умовах. Відповідачем було здійснено пролонгацію за кредитним договором № 101043594 від 29.08.2022 року, а саме: 13.09.2022, 16.09.2022, що зазначається в відомостях про щоденні нарахування та погашення. 

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав: 
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2022 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101043594, згідно з умовами якого відповідачці надано кредитні кошти в сумі 5 000 грн, строком на 105 днів (а.с.8-12).
Договір підписано одноразовим ідентифікатором J97521 (а.с.8). 
Пунктом 1.2 Договору визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000 грн.
Пунктом 1.3 визначено, що Кредит надається строком на 105 днів з 29.08.2022, і складається з пільгового та поточного періодів.
Пільговий період складає 15 днів що настає з дати видачі кредиту та закінчується 13.09.2022.(п.1.3.1.)
Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 12.12.2022 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2.)
Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 13.09.2022, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 12.12.2022 (п.1.4.)
Відповідно до п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно з п.1.5.2. проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 750 грн, які нараховуються за ставкою 1 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Відповідно до п.1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13 500 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Пунктом 2.1. Договору, визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1.
Пунктом 2.2.2. Договору визначено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3.
Згідно з п.3.3.2. Договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору.
Відповідно до п.4.2 Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою, передбаченою п. 1.6 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної базової ставки, передбаченої п.1.5.3 Договору. Обов?язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця (а.с.11 зворот)
Згідно із пунктом 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору).
Відповідно до пункту 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати: сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту (а.с.13).
Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, ОСОБА_1 ідентифікована, як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептувала, підписавши 29.08.2022 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону, відповідний договір (J97521) (а.с.16).
Анкета-заява на кредит № 101043594 від 29.08.2022 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан» (а.с.16 зворот - 17).
Як вбачається з копії платіжного доручення №50144020 від 29.08.2022 ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий у банку МASTERCARD № 516874*94 згідно договору № 101043594 зараховано грошові кошти в сумі 5000 грн (а.с. 17 зворот).
Як вбачається з відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 , остання 13.09.2022 сплатила товариству в рахунок заборгованості 500 грн, які було розподіллено на сплату тіла кредиту (200 грн), процентів по кредиту (150 грн), комісії за пролонгацію (150 грн), а також 16.09.2022 нею сплачено 1 500 грн, які було розподіллено на сплату тіла кредиту (500 грн), процентів по кредиту (500 грн), комісії за пролонгацію (500 грн) (а.с.18)
28.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №88-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (портфель Заборгованості).(а.с.20 - 24)
Згідно з п.1.2 Договору відступлення прав вимоги №88-МЛ, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно до вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.
Актом прийому-передачі реєстру Боржників від 28.12.2022 за Договором відступлення прав вимоги №88-МЛ від 28.12.2022, ТОВ «Мілоан» передав, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 28.12.2022, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору. Кількість боржників: 999.( а.с.24 зворот)
Відповідно до витягу реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №88-МЛ від 28.12.2022 ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 101043594 від 29.08.2022 в сумі 16662 грн. (25 зворот)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит - Капітал».

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті  610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані у справі докази підтверджують, що ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. ОСОБА_1 підписала цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) J97521, направленим ТОВ «Мілоан» на її телефонний номер НОМЕР_2 .
Отже, ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти (5 000 грн) на картковий рахунок   ОСОБА_1 , про що свідчить платіжне доручення №50144020 від 29.08.2022 (а.с.17 зворот), яке відповідно до статті 1 Закону України від 30 червня 2021 року №1591-ІХ «Про платіжні послуги» відповідає вимогам платіжного документа.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги не звернув увагу на долучену до позову відомість про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 коштів. 
Так у відомості, зазначено, що: 
29.08.2022 ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 5000 грн та їй одночасно нараховано 500 грн відповідно п 1.5.1 договору;
в період часу з 30.08.2022 по 13.09.2022 товариством нараховано проценти згідно п.1.5.2 договору у розмірі по 50 грн щоденно, 
тобто товариством у розрахунку проведено нарахування коштів фактично за 16 днів користування коштами, тоді як, згідно умов договору, а саме пунктом 1.3.1., визначено що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 13.09.2022, що свідчить про те, що останній день пільгового періоду припадає на 12.09.2022 включно, а 13.09.2022 вже розпочинає поточний період.
Таким чином, враховуючи п.1.3.1. договору за період часу з 29.08.2022 по 12.09.2022 включно, товариство повинно було нарахувати ОСОБА_1 заборгованість у розмірі: 5 000 грн загального розміру кредиту (п.1.3); 500 грн комісії відповідно п.1.5.4. договору; а за період часу з 30.08.2022 по 12.08.2022 відповідно п.1.5.2 договору по 50 грн - процентів за користування кредитом щоденно, тобто всього заборгованість складала 6 200 грн.
13.09.2022 ОСОБА_1 сплатила товариству в рахунок заборгованості 500 грн, які товариством розподіллено на сплату тіла кредиту (200 грн), сплату процентів по кредиту (150 грн), сплату комісії за пролонгацію (150 грн), однак останнє зарахування на даному етапі дії договору не передбачено самим договором, а тому 150 грн слід зараховувати як погашення заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед товариством зменшилась і станом на 13.09.2022 складала 6200 - 500 = 5 700 грн.
Згідно п.1.3.2 договору з 13.09.2022 розпочався поточний період нарахування процентів, який складає 90 днів і повинен був закінчитись фактично 11 грудня 2022 року включно.
Однак, товариство після 15 днів пільгового періоду, згідно відомості (а.с.18), провело пролонгацію (п.1.3.1. договору) на 15 днів посилаючись при цьому на п.2.3.1 договору, не врахувавши загальний строк кредитування (105 днів), замість проведення нарахувань відповідно п.1.3.2. договору.
Таким чином, враховуючи п.1.3.2. та 1.5.3. договору, товариство повинно було нараховувати проценти за користування кредитом (по 3 відсотка щоденно) виходячи з формули - (залишок тіла кредиту х 3%).
16.09.2022 ОСОБА_1 сплачено 1 500 грн, які товариством розподіллено: на сплату тіла кредиту (500 грн), сплату процентів по кредиту (500 грн), сплату комісії за пролонгацію (500 грн), однак останнє зарахування на даному етапі дії договору не передбачено самим договором, а тому 500 грн слід зараховувати як погашення заборгованості за тілом кредиту. (а.с.18)
Так за період часу з 13.09.2022 по 16.09.2022 слід нарахувати суму боргу, з врахуванням заборгованості за тілом кредиту - 4 650 = 5 000-350 грн та п.1.3.2. і 1.5.3 договору  (4 650 х 3% = 139,5 грн) у розмірі:  5 700 + (139,5+ 139,5+ 139,5+ 139,5) = 5 700 + 558 = 6 258 грн.
Отже, загальна сума заборгованості за станом на 16.09.2022 складає: 6 258 - 1500 = 4 758 грн.
Оскільки загальний строк кредитування складає 105 днів та закінчується 11.12.2022 включно, то з 17.09.2022 товариство повинно було продовжити нарахування процентів до дня закінчення строку дії договору - 11.12.2022 включно.
З врахуванням заборгованості за тілом кредиту: 3650 = 4 650 - 1 000 грн та п.1.3.2. і 1.5.3 договору (3 650 х 3% = 109,5 грн) сума заборгованості станом на 31.10.2022 включно складає: 4 758 + (109,5 х 45) = 4 758 + 4 927,5 = 9 685,5 грн. 
31.10.2022 ОСОБА_1 сплачено 250 грн, які товариством розподілено: сплату процентів по кредиту. Отже, фактично ОСОБА_1 має загальну заборгованість у розмірі 9 685,5 грн - 250 = 9 435,5 грн. і заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 650 - 250 = 3 400 грн. 
Оскільки загальний строк кредитування закінчується 11.12.2022 включно, то товариство повинно було продовжити нарахування процентів до закінчення строку кредитування і заборгованість повинна складати: 9 435,5 + (109,5 х 41) = 9 435,5 + 4 489,5 = 13 925 грн, яка складається з 3 400 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту та 10 525 грн - простроченої заборгованості за сумою відсотків.
Відповідно до положень п.2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах.
Продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на, три, сім і п?ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом).
Продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами та сплачує комісію за пролонгацію договору. 
В даному випадку  в останній день дії договору ОСОБА_1  є 11.12.2022 включно.
Після 11.12.2022 відповідачка жодних дій для продовження строку кредитування не вчиняла, жодних коштів на продовження дії договору не вносила, а тому 12.12.2022 строк дії договору закінчився і нарахування коштів товариством після спливу строку дії договору є необґрунтованим. 
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
При цьому, ч. 2 ст. 625 ЦК України конкретизовано визначений статтями 536 та 693 цього Кодексу обов`язок покупця сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами з визначенням додаткового зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, з огляду на таке обмеження законодавця щодо розміру трьох процентів річних, можна дійти висновку, що ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено можливість визначення розміру процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, та обмеження свободи сторін в укладенні договору на предмет визначення іншої методики нарахування процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами згідно із статтями 536, 625, 693 ЦК України.
У свою чергу, згідно з визначенням поняття неустойки, яке передбачено ст. 549 ЦК України, грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, є пеня.
Таким чином, оскільки проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами п. 1.6. та 1.5.3. кредитного договору нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, враховуючи спосіб обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача нараховані останнім проценти за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за договором про споживчий кредит № 101043594 від 29 серпня 2022 року у розмірі 13 925 грн, яка складається: з 3 400 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням кредиту (тіло кредиту); 10 525 гривні - як заборгованість за відсотками.
Відповідно ст.141 ЦПК України, враховуючи відсоток задоволених позовних вимог (63,17 %) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 2 422,40 грн х 63,17% = 1 529,99 грн. 
Враховуючи відсоток задоволеної апеляційної скарги (100% - 63,17% = 36,83%, з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 633,60 х 63,17% = 2 295,35 грн
Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 295,35 грн., а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 529,99 грн., то, враховуючи ч.10 ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 2 295,34 - 1 529,99 = 765,35 грн, а також звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» частину судового збору.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог. 
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 101043594 від 29.08.2022 у розмірі 13 925 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 765,35 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 січня 2025 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

 Судді: А.І.Дорош

 В.М.Триголов