ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          27 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/6686/24	

Головуючий суддя І інстанції – Кисіль Р.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,     

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу      ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року в адміністративній справі №280/6686/24 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області    про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача у виплаті позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти його місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком;
- зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки у відповідності до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058.           Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.
ОСОБА_1 ,  не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що пенсію за віком було призначено останньому з 15.12.2023 року, і саме з цього моменту у нього виникло право на отримання грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Закону №1058.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,  виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивачу первинно було призначено пенсію за вислугу років з 31.08.2010 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З вересня нарахування пенсії по вислузі років позивачу було призупинено у зв`язку з його працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення такої пенсії, що підтверджується записом № 4 від 01.09.2010 в його трудовій книжці ( НОМЕР_1 від 15.08.1985).
05.12.2023 через вебпортал електронних послуг ПФУ, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії з метою призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За заявою позивача від 05.12.2023 його переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, в межах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
02.02.2024 через вебпортал електронних послуг ПФУ позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі формули, передбаченої положеннями частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки.
Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області №3651-2153/П-02/8-0800/24 від 29.02.2024, у задоволенні його заяви було відмовлено.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 у справі №280/2182/24 позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки та зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки з 15.12.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 у справі №280/2182/24 набрало законної сили 12.07.2024.
21.02.2024 через вебпортал електронних послуг ПФУ, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки у відповідності до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У відповідь на вищевказану заяву відповідачем позивачу було направлено лист №3825-3430/П-02/8-0800/24 від 04.03.2024, де було вказано, що за матеріалами електронної пенсійної справи позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення» з 31.08.2010. В подальшому, позивач подав заяву 05.12.2023 щодо переходу з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, в межах Закону 1058. Пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону 1058 передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону 1058, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» – «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, а для жінок – 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Враховуючи вищезазначене, в зв`язку з тим, що позивачу була раніше призначена пенсія за вислугу років, право на виплату грошової допомоги відсутнє.
Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до призначення позивачу пенсії за віком йому призначалась пенсія за вислугу років, що позбавляє його права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;
55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;
56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;
56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;
57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;
57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;
58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;
58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;
59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;
59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;
60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Так, норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:
- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили).
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 15.06.2022 року по справі № 200/854/19-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як видно з матеріалів справи, позивачу первинно пенсію за вислугу років було призначено з 31.08.2010 року у сумі 1162,22 грн. Пенсію за вислугу років було виплачено 24.10.2010 у сумі 37,72 грн. через АТ «Приватбанк», що підтверджується довідкою від 02.08.2024 №1375/09-16, яка надана відповідачем та долучена до матеріалів справи.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що  призначення позивачу пенсії за вислугу років 31.08.2010 року позбавило його права на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у 2023 році на підставі п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року в адміністративній справі №280/6686/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених       ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва