Справа № 127/18727/24
Провадження № 22-ц/801/147/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року	Справа № 127/18727/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Копаничук С.Г., 
суддів: Медвецького С. К., Рибчинського В. П., 
учасники справи:
позивач – акціонерне товариство «Акцент-Банк» 
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження  без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного  товариства  «Акцент-Банк» на  рішення  Вінницького міського  суду  Вінницької  області  від 28 жовтня  2024   року, постановлене  у складі  судді Ан О.В.,  у  справі  за  позовом  акціонерного  товариства  «Акцент-Банк»  до     ОСОБА_1  про  стягнення  заборгованості  за  кредитним договором, 
в с т а н о в и в :
У червні 2024 року АТ «А-Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 24.03.2015 відповідачка підписала заяву – анкету ,якою приєдналася до публічних Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаного ОСОБА_1 було ініційовано встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок та отримання платіжної картки ,а позивачем на платіжну картку ОСОБА_1 було встановлено початковий крединий ліміт 500 грн з подальшою можливістю його зміни, зі сплатою відсотків у розмірі 34,8 % на рік на суму залишку заборгованості. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти, порушила договірні зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яку в добровільному порядку вона не погашає, просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.03.2015 у розмірі 90019,38 грн станом на 20.05.2024, з яких 53570,50 грн – заборгованість за кредитом, 36448,88 грн – заборгованість за відсотками.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ «А-Банк» просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі постановити нове рішення, яким задовольнити його вимоги. Зазначає, що відповідач підписом в анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив факт ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому знайомитись зі змінами до них викладеними на сайті банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач користувався кредитом, значить ознайомився з умовами і правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.
Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню. 
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду у справі про захист прав споживача з ціною позову 1074 грн., справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що будь-який документ, який свідчить про приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг 24.03.2015 року між ПАТ " АКЦЕНТ-БАНК", на яку посилається позивач в позові і яка є підставою укладення договору ,до матеріалів позовної заяви позивачем не доданий і в матеріалах справи відсутній. Тому суд, в якості недостовірних доказів оцінив розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.03.2015 року, витяг по картці з 24.03.2015 року по 31.11.2023 року та не прийняв їх. Відмовляючи в задоволенні позову , суд виходив із того, що позивач не надав доказів того, що заборгованість ОСОБА_1 виникла за договором приєднання ,укладеним між сторонами згідно анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-банку, укладеним 17.11.2010 року. Виписка по картці, довідка за картами, не має посилань на вказаний документ та не містить даних, що борг виник саме за цим договором.
Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може. 
Апеляційним судом встановив, що 17.11.2010 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (АТ «Акцент Банк», далі-Банк)), погодилась із ними і тарифами Банку і уклала з останнім публічний договір про надання банківських послуг. 
У анкеті - заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банку ОСОБА_1 вказала особисті дані , обрала вид банківських послуг і просила видати їй платіжну карту кредитка «Універсальна» з сумою бажаного ліміту 500 грн. Відповідач підтвердила, що дана анкета-заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг ,а також Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг (а.с 16). Достовірних доказів того, що вона не підписувала вказану анкету –заяву , відповідач суду не надала.
На підставі вказаного та її анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 24 березня 2017 АТ «А-Банк» відкрив їй банківський рахунок на імя ОСОБА_1 № НОМЕР_1 надав їй кредит ( встановивши кредитний ліміт) на банківську картку відповідачки у розмірі ,передбаченому договором, а також у відповідачки виник обов`язок своєчасного погашення кредиту, відсотків за користування ним ,а також за перевитрату кредитного ліміту (овердрафту). 
Як вбачається з довідки АТ «А-Банк» від 22 травня 2024 року , гр. ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до липня місяця 2018 року, № НОМЕР_3 , строком дії до жовтня місяця 2021 року, та № НОМЕР_4 , строком дії до липня місяця 2027 року.(а.с.47) 
З наданої позивачем довідки за лімітами № вбачається, що за вказаним рахунком клієнта ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 24.03.2015 року за період з 17.06.2016 року по 23 листопада 2023 року неодноразово змінювали кредитний ліміт, як шляхом збільшення та і зменшення, станом на 23.11.2023 року було встановлено ліміт 53600 грн. (а.с.48)
Користування ОСОБА_1 кредитними коштами за період з 24.03.2015 року по 21.11.2023 року підтверджено банківською випискою по відкритому на її ім`я рахунку № НОМЕР_1 ,де сума витрат за увесь період складала 300854,76 грн ,а зарахувань – 212512,1 грн.(а.с.17-46)
У разі порушення позичальником умов вказаного договору ,у банку на підставі п.п. 2.1.4.2. Умов і правил виникає право блокування картки та /або вимоги дострокового виконання зобов`язань за кредитом у цілому або у визначеній Банком частці.
Як вбачається з наданого банком розрахунку , заборгованість відповідача за даним кредитним договором станом на 20.05.2024 складає 90019,38 грн, з яких 53570,50 грн– заборгованість за кредитом, 36448,88 грн – заборгованість за відсотками. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24.03.2015 між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримувала кредитні кошти у вигляді встановленого на відкритий їй у Банку рахунок кредитного ліміту та користування ними за допомогою виданих банківських карток,проте умови договору не виконувала 
На підтвердження укладення договору з відповідвачем позивач надав суду копію анкети-заяви від 24.03.2015 року з підписом клієнта ОСОБА_1 , у якій вона вказала особисті дані , обрала вид банківських послуг і просила видати їй платіжну карту кредитка «Універсальна» з сумою бажаного ліміту 500 грн. та підтвердила, що дана анкета-заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг ,а також Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг (а.с 16). Достовірних доказів того, що вона не підписувала вказану анкету –заяву , відповідач суду не надала.
Відтак, висновки суду про те, що будь-який документ, який свідчить про приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг 24.03.2015 року між ПАТ " АКЦЕНТ-БАНК", на яку посилається позивач в позові і яка є підставою укладення договору ,до матеріалів позовної заяви позивачем не доданий і в матеріалах справи відсутній ,є безпідставними.
Також необгрунтованим і таким ,що не відповідає матеріалам справи є висновок суду про те, що позивач не надав доказів того, що заборгованість ОСОБА_1 виникла за договором на підставі анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-банку, укладеним 17.11.2010 року, розцінив, як недостовірні докази виписку по банківській картці, довідку за картами, які не мають посилань на вказаний документ та не містить даних, що борг виник саме за цим договором.
Так ,доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020року у справі № 760/7792/14-ц.
На підтвердження відкриття ОСОБА_1 банківського рахунку видачі банківських карток та встановлення кредитних лімітів за вказаним рахунком позивач надав довідку АТ «А-Банк» від 22 травня 2024 року про відкриття позивачем на ім`я ОСОБА_1 банківського рахунку № НОМЕР_1 та видачу їй карток №4323355301260014, строком дії до липня місяця 2018 року, № НОМЕР_3 , строком дії до жовтня місяця 2021 року, та № НОМЕР_4 , строком дії до липня місяця 2027 року.(а.с.47) 
Також позивач надав виписку по картці відповідачки за період з 24 березня 2015 року по 20 травня 2024 року, містить номер відкритого на ім`я ОСОБА_1 банківського рахунку № НОМЕР_1 , є первинним паперовим документом для бухгалтерського обліку здійснених операцій і достовірним доказом, що підтверджує факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами та здійснення їх часткового погашення позивачу. Всі ці докази свідчать про те, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними з частковим поверненням, не спростовані відповідачем ,а тому апеляційний суд розцінює їх в якості допустимих, достовірних та достатніх.
Кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, згідно належним чином посвідченої виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) про рух коштів ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами протягом тривалого часу, договір нею частково виконувався, тобто, вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, що вбачається із розрахунку заборгованості,
Зазначене у своїй сукупності також вказує на наявність договірних відносин між сторонами.
Суд вказані обставини не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність вказаних правовідносин між сторонами. 
Що стосується вимог АТ «Акцент-банк» про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач вказує на те, що між сторонами було укладено договір в порядку ст. 634 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг банку, зокрема, щодо розміру відсотків з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить, у тому числі, базову відсоткову ставку, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та штрафи за порушення строків платежів. Однак, у зв`язку з відсутністю підпису позичальника на вказаному витязі з тарифів, такий Витяг не може бути прийнятий до уваги судом як доказ узгодження між сторонами умов договору в частині нарахування конкретного розміру відсотків,як складових боргу.
Враховуючи вищезазначене, АТ «Акцент-банк» не надано доказів погодження між сторонами розміру відсотків, а тому, відповідно, перевірити правомірність та правильність їх нарахування не є можливим.
Чинним законодавством на позивача покладено обов`язок довести погодження між ним та позичальником усіх умов договору, і відповідно, виникнення у нього права на нарахування на підставі цих умов заборгованості.
Факт використання кредитних коштів, часткове погашення заборгованості не свідчать про те, що ОСОБА_1 погодилася на нарахування відсотків, у порядку, який передбачений Умовами та правилами надання банківських послуг, та на якому наполягав позивач у позовній заяві.
03 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 342/180/17, в якій зробила висновок про те, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг надає кредитору можливість додавати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. А, отже, для того, щоб Умови та правила банку були застосовані необхідно, щоб вони містили підпис позичальника.
На час розгляду апеляційним судом даної справи не існує інших судових рішень Великої Палати Верховного Суду, в яких було б відступлено від зазначеної правової позиції.
Крім того, аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21 (https://precedent.ua/105577983). 
Разом з тим, факт укладення кредитного договору підписанням заяви-анкети, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 53600 грн., відповідач не заперечує.
Колегія суддів вважає, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 53570,5 грн, що не перевищує встановлений банком кредитний ліміт, а в частині стягнення відсотків за користування кредитом позивачу слід відмовити. 
Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви та апеляційної скарги АТ «Акцент-банк» сплатило судовий збір у розмірі 7580 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 4510,85 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2024 року скасувати.
Позов акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 24.03.2015 у розмірі 53570,50 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства «Акцент-банк» 4510,85 грн. судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                С. Г. Копаничук 

судді:                                                                         С. К. Медвецький 

                                                                                В. П. Рибчинський