Номер провадження: 33/813/133/25
Номер справи місцевого суду: 522/12731/24 
Головуючий у 1-й інстанції Кічмаренко С. М.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       20.01.2025 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Тарановського Дмитра Сергійовича, потерпілої ОСОБА_2 , її адвоката Байло Євгена Сергійовича
розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 , адвоката Байло Євгена Сергійовича
на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2024 року
встановив:
       Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2024 року на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі адвокат Байло Є.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2024 року та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тій обставині, що на момент ДТП за участю транспортних засобів, причетних до цієї події, в напрямку руху автомобілів були відсутні будь-які засоби регулювання дорожнього руху, передбачені п.8.1 ПДР. Надаючи письмові пояснення на місці події, ОСОБА_2 зазначала, що здійснювала переїзд перехрестя рівнозначних доріг, зважаючи на відсутність будь-яких знаків. На думку апелянта, на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейські дійшли правильного висновку щодо порушення ОСОБА_1 п. 16.12 ПДР, та наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки на момент ДТП за напрямком руху ОСОБА_1 були відсутні знаки 2.3 «Головна дорога» та табличка 7.8. «Про напрямок головної дороги». Перший та єдиний знак 2.1 «Дати дорогу» на час ДТП на проміжку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 зустрічається лише на перехресті пров. Сєченова та вул. Олексія Маркевича та відповідно до схеми ДТП з зустрічної сторони (протилежної) до руху потерпілої. З огляду на схему ДТП, потерпіла була ближчою до переїзду перехрестя на якому сталася ДТП, аніж перпендикулярно останній транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Розцінюючи перехрестя як рівнозначне, потерпіла почала переїжджати перехрестя першою, що убачається за наслідком розміщення її транспортного засобу, який розвернуло більше ніж на 180 градусів унаслідок удару у задню частину її авто. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 мав можливість зреагувати та здійснити швидке та безпечне гальмування з метою уникнення зіткнення з транспортним засобом потерпілої. Суддя дослідив та приймаючи рішення врахував фотознімки, надані захисником, які фактично не існували на момент вчинення ДТП. Щодо відповіді КУ «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» ОМР, наданої на адвокатський запит захисника 
 ОСОБА_3 , апелянт зазначає, що цей документ не спростовує відсутність будь-яких засобів щодо реагування дорожнього руху, передбаченого п.8.1 ПДР, зважаючи на те, що до перетину перехрестя, рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 проходив від вул. Новосельського по вул. Олексія Маркевича. Не заперечуючи проти тієї обставини, що за напрямком руху ОСОБА_2 мав бути розташований знак дорожнього руху, про який зазначено у вказаній вище відповіді КУ «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» ОМР, однак на місці події правоохоронцями було встановлено фактичну відсутність такого знаку, що також було відображено і на схемі ДТП, яку беззаперечно підписав ОСОБА_1 .
       В апеляційній скарзі представник потерпілої також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що в судовому засіданні не було проголошено оскаржувану постанову, повний текст судового рішення опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 03 жовтня 2024 року, з матеріалами справи представник потерпілої ознайомився 10 жовтня 2024 року. Апеляційну скаргу, яка подана вперше у межах 10-ти денного строку з дня ознайомлення представника потерпілої з матеріалами справи, а саме 15 жовтня 2024 року, повернуто постановою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року з підстав не долучення до апеляційної скарги витягу з договору про надання правової допомоги. Про існування цієї постанови апеляційного суду представник потерпілої дізнався лише 06 листопада 2024 року, з апеляційною скаргою повторно звернувся 11 листопада 2024 року.
       На вказану апеляційну скаргу захисник ОСОБА_1 , адвокат Тарановський Д.С. подав письмові пояснення у яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити без змін постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2024 року, посилаючись на законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваної постанови. 
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 та її представник, адвокат Байло Є.С. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Тарановський Д.С. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Вислухавши пояснення учасників справи, які приймали участь в судовому засіданні, за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить таких висновків.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зауважує про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.
Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Так, 24 вересня 2024 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 25 серпня 2024 року і закінчився 04 жовтня 2024 року. 
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
З Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що надання загального доступу до оскаржуваної постанови забезпечено 04 жовтня 2024 року. З матеріалами справи представник потерпілої, адвокат Байло Є.С. ознайомився під розписку 10 жовтня 2024 року (а.с. 27). Вперше апеляційну скаргу адвокат Байло Є.С. подав 15 жовтня 2024 року (а.с. 29), яку постановою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року (а.с. 39), матеріали справи не містять відомостей на предмет підтвердження факту вручення адвокату копії зазначеної вище постанови. 11 листопада 2024 року (а.с. 53), представник потерпілої повторно звернувся з апеляційною скаргою.
З огляду на вказане, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апелянта у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги.
Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя виходив із того, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з порушенням Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а його винуватість не доведена допустимими і належними доказами. Також суд першої інстанції врахував докази, надані стороною захисту, а саме відповідь на адвокатський запит, фотознімки зроблені пізніше з місця ДТП, тому вважав, що у цій дорожньо-транспортній ситуації водії транспортних засобів, причетних до ДТП, повинні були діяти відповідно до вимог п. 16.11 ПДР України, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Крім цього, судом враховано відсутність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», який встановлював черговість проїзду перехрестя вулиць вул. Олексія Маркевича (Князівська) та вул. Сєченова в м. Одеса, і дійшов висновку, що водій 
 ОСОБА_2 помилково керувалась іншими вимогами ПДР України при проїзді перехрестя, в результаті чого сталась ДТП, у якій спричинено майнову шкоду транспортним засобам учасників пригоди.
З такими висновками суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.
Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Диспозиція указаної норми статті ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.
Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).
За п. 1.3 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4).
У разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку (п. 10.11). 
На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух (п. 16.12). 
Якщо знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші документи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейського.
Направляючи до суду матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, правоохоронці долучили до неї такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №114946, схему місця ДТП, пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №114946 від 21 липня 2024 року убачається, що: «21 липня 2024 року о 16:00 год в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керував авто «Medcedes GL 450» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Сєченова, при виїзді на перехрестя з вул. Князівська, не надав переваги в русі авто «Ford Edge» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з правого боку по вул. Князівська, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.16.12 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП».
У графі до протоколу додаються зазначено: «схема ДТП, пояснення водіїв».
Вказаний вище протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень.
Зі схеми ДТП, яка додана до матеріалів справи убачається, що вона містить інформацію про графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, відображення транспортних засобів, причетних до ДТП, їх напрямки руху, зокрема автомобіль «Ford Edge» рухався по вул. Князівська, інший транспортний засіб «Mercedes-Benz GL450» по вул. Сєченова), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено ідентифікаційні дані транспортних засобів. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у графі «наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП» поліцейським вказано «відсутні знаки 2.4, 2.1». Водночас, при графічному відображенні обставин ДТП, по вул. Князівській на перехресті з пров. Сєченова, з протилежної сторони, відносно напрямку руху автомобіля «Ford Edge», яким керувала потерпіла, поліцейським схематично зображено дорожній знак 2.1. «дати дорогу», хоча підписано цей знак як 2.4. «кінець головної дороги».
Крім цього, за наслідками зіткнення транспортних засобів, правоохоронцями зафіксовано такі механічні пошкодження: у автомобіля «Mercedes-Benz GL450» НОМЕР_1 пошкоджено передній капот, передній бампер, решітка радіатора, переднє лобове скло тріснуте, у автомобіля «Ford Edge» НОМЕР_2 пошкоджено лівий порог, ліві задні двері, ліве заднє крило, деформація заднього лівого колеса.
Вказана схема ДТП підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як учасниками цієї ДТП.
З письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих поліцейським убачається, що вона їхала по вулиці Княжна/Сєченова, де не було знаків, в неї врізався автомобіль «Мерседес GL НОМЕР_3 в лівий бік, задні двері. Вона їхала на авто «Ford Edge» НОМЕР_2 . ДТП сталася 21 липня 2024 року о 16:00 год.
ОСОБА_1 , у наданих поліцейським письмових поясненнях зазначив, що рухався на авто «Mercedes-Benz GL450» НОМЕР_1 по вул. Сєченова. На перехресті з вул. Князівська здійснив зіткнення з авто «Ford Edge» НОМЕР_2 . В момент зіткнення на 
вул. Князівській був відсутній знак другорядної дороги. ДТП сталося о 16:00 год. 
Під час розгляду справи судом першої інстанції, на спростування обставин, викладених правоохоронцями у протоколі про адміністративне правопорушення, захисник 
ОСОБА_1 , адвокат Тарановський Д.С. подав письмові пояснення, до яких серед іншого долучив: відеозапис з відеореєстратора, розміщеного на авто «Mercedes-Benz GL450» НОМЕР_1 ; копію відповіді на адвокатський запит, знімок «Google Maps», фотокопії з вулиць Князівської та Сєченова (а.с. 9).
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції встановив, що вказані фотознімки з місця події, надані захисником, зроблені вже після ДТП, що не заперечується стороною захисту.
Крім цього, судом враховано відповідь, надану Комунальною установою «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» Одеської міської ради від 09 вересня 2024 року №01-07/678 у якій зазначено, що виїздом фахівців КУ «СМЕП» ОМР на місце встановлено, що на вул. Князівській при русі від вул. Ольгіївській перед перетином пров. Сєченова, розміщено дорожній знак 2.1 «Надати дорогу».
Проте, як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки відеозапису, наданому стороною захисту, також суд не навів мотивів, з яких він не приймає до уваги це джерело доказу, тобто суд вибірково надав оцінку доказам, що містяться у справі, усупереч засадам всебічності та повноти судового розгляду, що не може свідчити про законність оскаржуваної постанови.
Ураховуючи, що відеозапис, як джерело доказу стосується предмету доказування, під час апеляційного перегляду справи за участі учасників справи, які не заперечували проти дослідження цього доказу, переглянуто вказаний вище відеозапис. 
З цього відеозапису, здійсненого за допомогою відеореєстратора, розміщеному на автомобілі «Mercedes-Benz GL450» НОМЕР_1 убачається, що у той час, коли транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , рухаючись по пров. Сєченова, доїжджав до перехрестя з вул. Князівською, були відсутні дорожні знаки, зокрема 2.3. «головна дорога», який би надавав цьому водієві перевагу у русі під час перетину перехрестя над іншими водіями, які рухаються вул. Князівською. Також з відеозапису убачається, що у напрямку руху автомобіля «Ford Edge» НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 також були відсутні будь-які знаки дорожнього руху, зокрема 2.1. «дати дорогу». Водночас, убачається, що перед перетином пров. Сєченова, по вул. Князівській, на протилежній стороні траєкторії руху автомобіля «Ford Edge» НОМЕР_2 , тобто при русі від вул. Ольгіївської було розміщено дорожній знак за зовнішньою формою, схожий на знак дорожнього руху 2.1. «дати дорогу».
Із викладеного убачається, що у дорожній обстановці, що склалася, водії транспортних засобів, за умови відсутності дорожніх знаків за напрямками руху їх автомобілів, при перетині нерегульованого перехрестя, повинні були вважати, що перебувають на другорядній дорозі.
Апеляційний суд зауважує, що обставини зафіксовані на вказаному вище відеозаписі, узгоджуються з відомостями, зафіксованим у схемі ДТП, підписаній водіями, письмовими поясненнями водіїв, наданих на місці ДТП, зокрема стосовно відсутності дорожніх знаків, як за напрямком руху ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 . 
Отже беручи до уваги ту обставину, що на ділянці дороги, де відбулась ДТП, за напрямком руху автомобілів, станом саме на час зіткнення транспортних засобів черговість проїзду транспортних засобів не визначена вимогами ПДР, з урахуванням, що водій автомобіля «Ford Edge» НОМЕР_2 наближалася до перехрестя праворуч по відношенню до напрямку руху автомобіля «Mercedes-Benz GL450» НОМЕР_1 , тому водій 
ОСОБА_1 на виконання вимог п. 16.12 ПДР, повинен був надати перевагу в русі водію ОСОБА_2 , оскільки транспортний засіб, під керуванням останньої, наближався до перетину траєкторій руху автомобілів з правого боку.
У даному випадку, з урахуванням всіх встановлених у справі фактичних обставин, у дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_1 мав керуватися так званим правилом "правої руки", тобто надавати перевагу в русі водію ОСОБА_2 , чий транспортний засіб наближався до перетину траєкторії руху з правої сторони.
Наведене вище, суд першої інстанції не врахував, та не надав правову оцінку ДТП за обставин, які існували у конкретній дорожній обстановці, яка склалася 21 липня 2024 року саме у момент зіткнення транспортних засобів, натомість урахував докази, надані стороною захисту на підтвердження фактичних обставин, які існували вже після моменту ДТП, які є відмінними від тих, що мали місце 21 липня 2024 року.
Твердження сторони захисту про те, що у протилежній частині дорожнього руху, відносно напрямку руху ОСОБА_2 було розміщено дорожній знак 2.1. «дати дорогу», не має правового значення, оскільки цей знак був відсутній безпосередньо перед перехрестям, де мало місце зіткнення автомобілів, зі сторони руху ОСОБА_2 , у той час як в цей момент, по напрямку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 були відсутні знаки пріоритету, які б надавали йому перевагу у русі. 
Зважаючи на фактичні обставини події ДТП, яка мала місце 21 липня 2024 року,  апеляційний суд доходить висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки невиконання водієм вимог п. 16.12 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки водій 
ОСОБА_1 мав можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, за умови, який би дав дорогу транспортом засобу, який наближався до нього з правого боку під керуванням ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
З матеріалів справи убачається, що інкриміноване правопорушення вчинено 05 квітня 2024 року, таким чином, на час апеляційного перегляду справи, строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КпАП України, закінчився, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладення на нього стягнення.
Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Підсумовуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2024 року скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закриттю на підставі п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Керуючись ст. 294 КУпАП
                                        постановив:
Клопотання представника потерпілої  ОСОБА_2 , адвоката Байло Євгена Сергійовича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2024 року.
Апеляційну скаргу представника потерпілої  ОСОБА_2 , адвоката Байло Євгена Сергійовича задовольнити частково.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2024 року скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
                Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                        Ю.П. Лозко