ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року	Львів	Справа № 300/5420/24 пров. № А/857/30139/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Глушка І.В.
суддів                                                            Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року (ухвалене суддею Гомельчук С.В., в м.Івано-Франківську, о 15:07 год., повний текст складено 18 жовтня 2024 року) у справі №300/5420/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, -

                                                       ВСТАНОВИВ:
09 липня 2024 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати накази ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області №220 від 08.07.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та № 221 від 08.07.2024 «Про звільнення з посади та зарахування в розпорядження», якими заступника начальника загону з оперативного реагування АРЗ СП ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, неповного з`ясування обставин справи та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зазначає, що із матеріалів службового розслідування, що надані відповідачем, ні комісією, ні судом не встановлено, що так звана «неетична поведінка підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 під час прямування на службу із вживанням нецензурної лексики під час спілкування з представником ТЦК та СП» є несумісним з подальшим проходженням служби цивільного захисту проступком, або такий проступок є службовою невідповідністю чи систематичним невиконанням умов контракту. Більш того, будучи не притягнутим раніше до дисциплінарної відповідальності, не маючи дисциплінарних стягнень за останній рік, комісією при проведенні службового розслідування також не встановлено того, що раніше вжиті заходи дисциплінарного впливу до позивача не дали позитивних результатів і це стало законною підставою для застосування такого крайнього заходу дисциплінарного впливу як звільнення з посади. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позов задоволити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду - без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу цивільного захисту в Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління, зокрема, з 18.11.2022 відповідно до наказу від 17.11.2022 №372 позивач займав посаду заступника начальника загону з оперативного реагування Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області.
08.07.2024 начальником ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області В. Чернецьким винесено наказ № 220 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».
Підставою для винесення наказу слугувало порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, а саме вимог абзаців 2, 4, 7, 9 статті 3, статті 25, абзацу 5 статті 59 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 05.03.2009 №1068-V1 (із змінами), абзаців 2, 5, 13 пункту 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 (із змінами),  встановлене за результатами проведеного службового розслідування.
Крім того, 08.07.2024 начальником ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області винесено наказ № 221 «Про звільнення з посади та зарахування у розпорядження» щодо позивача.
Вважаючи оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в ході проведеного розслідування було встановлено факт вживання нецензурної лексики та неетичної поведінки з боку позивача до представника ТЦК та СП. Оскаржуваний наказ №220 від 08.07.2024 є правомірним та винесений з огляду на порушення позивачем службової дисципліни, що ганьбить і дискредитує особу, як представника служби цивільного захисту, що виразилось у порушенні вимог абзаців 2, 4. 7, 9 статті 3, статті 25, абзацу 5 статті 59 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 5 березня 2009 року № 1068-VI (із змінами), абзаців 2, 5, 13 пункту 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р № 593 (із змінами) та відповідно до статті 7 цього ж Статуту. Позивач, як особа начальницького складу під час прямування на службу, виконував службові обов`язки. Також зазначає, що оскільки мало місце порушення позивачем службової дисципліни, відтак, для вирішення питання щодо подальшого проходження служби він може бути звільнений із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту в разі застосування до нього дисциплінарного стягнення про звільнення з посади. Отже, оскаржуваний наказ відповідача № 221 від 08.07.2024 є обґрунтованим та відповідає чинному законодавству. 
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту, їх права та обов`язки визначаються Кодексом цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI (далі - КЦЗ).
Служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період (ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України).
Відповідно до ч. 4 ст. 103 Кодексу цивільного захисту України, форма, порядок і правила укладання контракту, припинення (розірвання) контракту, а також наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 затверджено Порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (далі - Положення №593), яким визначено, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Відповідно до п.3 Положення, особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Особи рядового і начальницького складу можуть бути заохочені або притягнуті до дисциплінарної відповідальності у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту (п.29 Положення).
Відповідно до п.31 Положення особи рядового і начальницького складу зобов`язані: чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України; добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки; проходити службу цивільного захисту в тих органах і підрозділах цивільного захисту і в тих місцях, де це викликано інтересами служби; додержуватися норм професійної та службової етики; зупинити членство в політичних партіях, організаціях чи рухах на період проходження служби цивільного захисту; додержуватися вимог антикорупційного законодавства; додержуватися законодавства з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, запобігання і протидії дискримінації, насильству за ознаками статі та сексуальним домаганням; берегти та підтримувати у належному стані передані їм у користування майно і техніку; постійно підвищувати рівень професійних знань, удосконалювати свою майстерність; виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; щороку проходити комплексний медичний огляд, за необхідності психофізіологічне обстеження і тестування, а в разі погіршення стану здоров`я, прийняття рішення про переміщення по службі в іншу місцевість або інших випадках, що потребують додаткового вивчення стану здоров`я, - проходити позачерговий медичний огляд; сприяти підтриманню порядку і дисципліни; звертатись із службових питань до свого безпосереднього керівника (начальника) і з його дозволу - до старшого прямого керівника (начальника), з особистих питань - до свого безпосереднього керівника (начальника), а у разі, коли він нездатний їх вирішити, - до старшого прямого керівника (начальника); доповідати своєму безпосередньому керівникові (начальникові) про події та обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, а також про зроблені їм іншими керівниками (начальниками) зауваження; додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, підвищувати повсякденно фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок; своєчасно подавати відомості про себе, що мають значення для проходження служби цивільного захисту (зміна місця проживання, здобуття освіти, притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності тощо); повідомляти безпосередньому керівникові (начальникові) про місце свого перебування під час відпустки та у разі відсутності на службі з інших поважних причин (перебування на лікарняному тощо); з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час.
Дисциплінарний статут служби цивільного захисту, затверджений Законом України від 05.03.2009 №1068-V (далі -Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни, права та обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, в тому числі слухачів і курсантів навчальних закладів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу), щодо її додержання, види заохочення та дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування. Дія цього Статуту поширюється на всіх осіб рядового і начальницького складу, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
За приписами п.1 розд. І Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - бездоганне та неухильне виконання особами рядового і начальницького складу службових обов`язків, установлених Кодексом цивільного захисту України, цим Статутом, іншими нормативно-правовими актами та контрактом про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту (далі - контракт).
Службова дисципліна ґрунтується на усвідомленні особами рядового і начальницького складу своїх службових обов`язків та вірності Присязі, що складається особами рядового і начальницького складу відповідно до закону (далі - Присяга) (п.2 розд. І Дисциплінарного статуту).
За змістом пункту 3 Дисциплінарного статуту службова дисципліна в органах і підрозділах цивільного захисту зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу під час проходження служби:
- виконувати вимоги Присяги, контракту, накази начальників, додержуватися цього Статуту та інших нормативно-правових актів;
- захищати життя, здоров`я, права та власність громадян, територію, інтереси суспільства і держави у разі виникнення надзвичайних ситуацій;
- бути чесним, сумлінним і дисциплінованим;
- стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані із службою, не шкодувати сил під час виконання поставлених завдань;
- постійно вдосконалювати професійну майстерність, підвищувати свій професійний рівень;
- додержуватися норм професійної та службової етики, не вчиняти дій, що можуть призвести до неналежного виконання службових обов`язків, бути вільним від впливу політичних партій і громадських організацій;
- поважати людську гідність і бути готовим у будь-який час надати допомогу людям;
- сприяти зміцненню службової дисципліни, виявляти повагу до начальників та старших за званням, бути ввічливим, додержуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;
- зберігати державну таємницю та іншу охоронювану законом інформацію;
- берегти та підтримувати в належному стані передані їй у користування майно і техніку. 
З огляду на положення п. 6 Дисциплінарного статуту порушення службової дисципліни є дисциплінарним правопорушенням.
За зразкове виконання службових обов`язків особи рядового і начальницького складу підлягають заохоченню, а за порушення службової дисципліни - несуть дисциплінарну відповідальність згідно із цим Статутом, а також цивільну, матеріальну, адміністративну, кримінальну відповідальність згідно із законом (п. 7 Дисциплінарного статуту).
Пунктом 8 Дисциплінарного статуту визначено, що порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння або бездіяльність особи рядового чи начальницького складу, спрямоване на недодержання вимог Присяги, зокрема на невиконання або неналежне виконання службових обов`язків, перевищення прав, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту, чи вчинення інших дій, що ганьблять або дискредитують особу як представника служби цивільного захисту.
Статтями 24, 25 Дисциплінарного статуту передбачено, що начальник зобов`язаний підтримувати високий рівень службової дисципліни в органах і підрозділах цивільного захисту, вимагати від підлеглих її додержання, не залишати поза увагою жодного факту вчинення дисциплінарного правопорушення, у повному обсязі використовувати надані йому права, правильно застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Начальник зобов`язаний бути прикладом у бездоганному виконанні вимог Присяги, наказів та розпоряджень, у дотриманні законності, службової дисципліни, професійної та службової етики, а також виховувати і підтримувати у підлеглих сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, виявлення честі та гідності, заохочувати ініціативність, самостійність і старанність на службі.
Згідно з абз. 5 ст.59 Дисциплінарного статуту до діянь, що є порушеннями службової дисципліни, також належать інші діяння, визнані порушеннями службової дисципліни законом та цим Статутом.
Згідно з п.57 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення накладаються на осіб рядового і начальницького складу за порушення ними службової дисципліни.
Пунктом 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.
Відповідно до п.83 Дисциплінарного статуту прийняттю начальником рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення за суттєвий грубий дисциплінарний проступок може передувати службове розслідування, яке призначається виданим наказом начальника з метою з`ясування всіх обставин, а також уточнення причин і умов, що призвели до вчинення дисциплінарного правопорушення, встановлення ступеня тяжкості правопорушення та розміру заподіяної шкоди. Грубим дисциплінарним проступком вважається факт грубого порушення службової дисципліни, а саме: вчинення інших дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні службових обов`язків, які підривають авторитет органів та підрозділів цивільного захисту, а також не сумісні з подальшим проходженням служби цивільного захисту.
Порядок проведення службових розслідувань щодо порушень службової дисципліни, у тому числі вчинення дій, за які передбачено адміністративну чи кримінальну відповідальність (далі - порушення службової дисципліни), скоєних особою (особами) рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, у тому числі слухачами і курсантами навчальних закладів сфери управління ДСНС України (далі-особи рядового і начальницького складу), права й обов`язки посадових осіб при проведенні службового розслідування, оформлення його результатів та прийняття за ним рішення визначає інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах і підрозділах цивільного захисту, затверджена наказом МВС України від 05.05.2015 №515 (далі - Інструкція).
Згідно з п.2 розділу І Інструкції метою проведення службового розслідування є встановлення: обставин (часу, місця) і наслідків порушення службової дисципліни; осіб, винних у вчиненні порушення службової дисципліни, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали передумови для їх спричинення; наявності причинного зв`язку між порушенням службової дисципліни особи (осіб), щодо якої (яких) було призначено службове розслідування, та його наслідками; причин порушення службової дисципліни та умов, що йому сприяли; вимог чинного законодавства, які було порушено; ступеня провини кожної з осіб, причетних до порушення службової дисципліни, та мотивів протиправної поведінки особи (осіб) рядового чи начальницького складу, її (їх) ставлення до скоєного.
Підставами для призначення службового розслідування є інформація, викладена в рапортах, заявах, скаргах осіб рядового і начальницького складу, державних службовців та працівників ДСНС України, матеріалах перевірок (інформація, одержана за результатами заходів контролю), письмових зверненнях громадян, повідомленнях правоохоронних органів, органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їхніх посадових осіб, об`єднань громадян, а також опубліковані засобами масової інформації інформативні дані про події, що потребують з`ясування обставин, за яких вони сталися (п.2 розділу ІІ Інструкції).
Судом встановлено, що 27.03.2024 т.в.о. начальника Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області полковнику служби цивільного захисту В.Федорчуком надано дозвіл на проведення службового розслідування на підставі рапорта заступника начальника полковником служби цивільного захисту В.Пачківа, в якому було зазначено, що отримавши повідомлення про проведення засідання ради оборони області 27.03.2024, одним із питань виконання мобілізаційного завдання, було згадано про наявність переписки по програмі WhatsApp із телефонного номеру НОМЕР_1 . Із даного номеру надійшли зображення та відеофайл із проханням визначити, чи працює дана особа у Головному управління ДСНС України в Івано-Франківській області, оскільки її поведінка була неадекватною та затримувала роботу працівників. Переглянувши зображення та відео, одна із осіб виявилась дуже схожою на ОСОБА_1 , підполковника служби цивільного захисту, який перебуває на посаді заступника начальника Аварійно-рятувального загону спеціального призначення. 
Відповідно до наказу від 27.03.2024 № НС -123/54 т.в.о. начальника ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області, на підставі вказаного рапорту, з метою встановлення причин, умов та обставин неетичної поведінки збоку заступника начальника загону з оперативного реагування АРЗ СП ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , ступеня провини посадових осіб та відповідно до вимог- наказу МВС України від 05 05 2015 № 515 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах і підрозділах цивільного захисту» призначено комісію для проведення службового розслідування.
28.03.2024 позивач надав комісії письмові пояснення, в яких зазначив, що 26.03.2024 зранку автомобіль, в якому він їхав, був зупинений на блокпості працівником ТЦК, який не представився. Працівників поліції не було. ОСОБА_1 поцікавився причиною зупинки, на що працівник ТЦК відреагував у некоректній, грубій формі, службові документи не показав. Після того працівник ТЦК почав знімати відео на свій телефон та погрожувати. 
Також письмові пояснення були надані 28.03.2024 супутником позивача - начальником відділення персоналу АРЗ СП ОСОБА_2 , який був за кермом 26.03.2024. Останній, зокрема, повідомив, що чоловік у військовій формі, який зупинив автомобіль, на питання ОСОБА_1 про причину зупинки, сказав, що є Уповноваженим ТЦК та СП.  Розмову військовий знімав на телефон. Вимагав пред`явити документи. Говорив на підвищених тонах та погрожував, що вони надалі не працюватимуть в ДСНС.  Вважає, що поведінка позивача в даній ситуації була не коректною. Проте, вона була спровокована поведінкою та тоном розмови самого військового. Вказав, що ОСОБА_1 при розмові з представником ТЦК та СП поводив себе не дуже етично, але не агресивно. 
З Висновку службового розслідування щодо встановлення ступеня провини, причин, умов та обставин неетичної поведінки з боку заступника начальника загону з оперативного реагування АРЗ СП ГУ ДСНС України в Івано-Франківській  області підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 від 30.04.2024, комісією вказано, що на відеоматеріалі  присутній факт вживання нецензурної лексики та неетичної поведінки з боку позивача до представника ТЦК та СП. 
Наказом відповідача від 28.03.2024 № 107 (по особовому складу) підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , заступника начальника загону з оперативного реагування аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області усунуто від виконання службових обов`язків за посадою з 28 березня 2024 року.
Так, з 29.03.2024 по 08.04.2024, з 10.04.2024 по 26.04.2024, з 01.05.2024 по 19.06.2024 позивач був тимчасово непрацездатний, що підтверджується розпорядчими актами.
02.05.2024 винесено наказ відповідача № 143 (по особовому складу) «Про скасування наказів» № 140 від 01.05.2024 (по особовому складу) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та № 141 від 01.05.2024 (по особовому складу) «Про звільнення з посади та зарахування у розпорядження».
08.07.2024 начальником ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області винесено наказ №220 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » за порушення службової дисципліни, а саме: під час прямування на службу допущення неетичної поведінки із вживанням нецензурної лексики під час спілкування з представником ТЦК та СП 26.03 2024, що ганьбить і дискредитує особу, як представника служби цивільною захисту, що виразилось у порушенні вимог абзаців 2, 4, 7, 9 статті 3, статті 25, абзацу 5 статті 59 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 5 березня 2009 року № 1068-VI (із змінами), абзаців 2, 5, 13 пункту 31  Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р № 593 (із змінами) та відповідно до статті 7 цього ж Статуту наказом визначено накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.
Також, 08.07.2024 відповідачем винесено наказ № 221 щодо позивача «Про звільнення з посади та зарахування в розпорядження».
Таким чином, колегія суддів наголошує, що з наявних матеріалів справи та доказів, наданих відповідачем, які стали підставою дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з посади, вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на службі цивільного захисту, в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника ДСНС або підривають авторитет ДСНС. Одним з першочергових обов`язків осіб начальницького складу органів ДСНС є дотримання службової дисципліни, професійної та службової етики, що виражається, серед іншого, у невикористанні нецензурної лексики, підвищеної інтонації, запобіганню виникнення конфліктів, як у робочий, так і позаробочий час. В той же час прямування на службу або зі служби законодавчо віднесено до виконання службових обов`язків працівників ДСНС. Висловлювання нецензурною лексикою, некоректне та нетактовне ставлення до інших осіб є несумісним з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей позивача під час проходження служби, при цьому, як в робочий, так і позаробочий час, що підтверджується наведеними вище нормативними приписами.
У контексті встановлених обставин відповідач виконав обов`язок доказування щодо фактичних обставин справи, в свою чергу, позивачем вказані обставини ніяк не спростовано, крім власних показань. Натомість, судом також досліджено долучені до справи відео- та фотодокази, які розглядались під час службового розслідування та свідчать про недотримання позивачем службової дисципліни та етичної поведінки. 
Також у позивача  є діюче дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження, накладене наказом відповідача від 09.04.2024 № 127.
Відповідно до абз. 4 п. 79 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593, особа рядового і начальницького складу для вирішення питання щодо подальшого проходження служби може бути звільнена із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту в разі: застосування дисциплінарного стягнення про звільнення особи рядового і начальницького складу з посади, якщо неможливо відразу призначити її на нижчу посаду, - до двох місяців.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування від 30.04.2024 в сукупності з іншими належними та допустимим письмовими та відео-доказами, спростовує доводи позивача про відсутність достатніх та належних доказів порушення ним службової дисципліни.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що приймаючи оскаржувані накази відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а, відтак, відсутні підстави для визнання протиправними та скасування наказів ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області №220 від 08.07.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та № 221 від 08.07.2024 «Про звільнення з посади та зарахування в розпорядження», що не спростовано позивачем, як в суді першої, так і апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року  у справі № 300/5420/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний