ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року	Львів	Справа № 380/4124/24 пров. № А/857/26905/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року, головуючий суддя – Сподарик Н.І., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення під час проходження публічної служби,-

                                                     В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУНП у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати п.6 Наказу №503 від 07.02.2023 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників БПСПОП 8 «Львів» Головного управління Національної поліції у Львівській області про накладення на ОСОБА_1 , старшого сержанта поліції поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області, дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати Наказ №69 о/с від 07.02.2024 року «Про особовий склад» » Головного управління Національної поліції у Львівській області; поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області з 08 лютого 2024 року; стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час вимушеного прогулу; стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені ним в ході розгляду справи судові витрати.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що  перебував на посаді старшого сержанта поліції поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» Головного управління національної поліції у Львівській області. Наказом № 503 від 07 лютого 2024 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у формі звільнення із служби в поліції. Наказом №69 о/с від 07.02.2024 року «Про особовий склад» ОСОБА_1 звільнено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Позивач вважає накладення дисциплінарного стягнення необґрунтованим і незаконним. Оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося за один день, а саме 07 лютого 2024 року, виникає питання про належне дотримання Порядку про проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893. Враховуючи строки та терміни призначення та проведення службового розслідування (зокрема таке службове розслідування тривало один робочий день), вважає, що таке розслідування повною мірою не з`ясувало усі необхідні обставини вчинення чи не вчинення дисциплінарного проступку та не врахувало ступінь тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1   оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що зазначались ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті судом попередньої інстанції до уваги.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебував на посаді старшого сержанта поліції поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» Головного управління національної поліції у Львівській області.
07.02.2024 року до ГУНП у Львівській області надійшов рапорт командира БПСПОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ГУНП у Львівській області полковника поліції ОСОБА_2 з приводу можливого неналежного виконання службових обов`язків окремими працівниками ГУНП у Львівській області.
Наказом ГУНП у Львівській області від 07.02.2024 року №502 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» призначено за фактом можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників ГУНП у Львівській області службове розслідування у формі письмового провадження.
З даним наказом позивач ознайомлений, що підтверджується листом ознайомлення з наказом ГУНП у Львівській області від 07.02.2024 року №502.
За результатами проведеного службового розслідування складено та затверджено Висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками батальйону патрульної поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській, що виразилось у невиконанні наказу ГУНП у Львівській області від 07.02.2024 року.
Відповідно до вказаного висновку встановлено таке.
07.02.2024 року до ГУНП за вх. №Рп-63 надійшов рапорт командира БПСПО «Львів» ГУНІ полковника поліції Романа Кровіцького, про те, що на виконання вимог шифртелеграми НПУ від 02.02.2024 року № 7527 дск, було визначено співробітників батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП, які згідно з наказом начальника ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 року №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП ГУНП у Львівській області», у відповідності до Законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 10.02.2024 року мали б прибути до с. Катеринівка, Кропивницького району, Кіровоградської області для надання практичної допомоги по виконанню завдань, покладених на Національну поліцію, у підпорядкуванні Департаменту поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
З метою виконання вищезазначених вказівок керівництва НПУ, ГУНП у Львівській області, 07.02.2024 року у приміщенні ГУНП у Львівській області, за адресою пл. Григоренка, 3 в м. Львові було зібрано особовий склад підрозділу та роз?яснено вимоги вищевказаних документів, зокрема вимоги наказу ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 року №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП ГУНП у Львівській області», однак всупереч вимогам чинних нормативних документів, зокрема Дисциплінарного статуту Національної поліції, Присяги поліцейського, працівники батальйону відмовились виконувати згаданий наказ та вибути у службове відрядження, що свідчить про грубе порушення службової дисципліни.
У ході службового розслідування, з метою повного, об?єктивного та всебічного дослідження усіх обставин, які стали підставою для призначення та проведення службового розслідування опитаний командир БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області полковник поліції ОСОБА_2 , пояснив, що з метою виконання наказів керівництва НПУ, ГУНП, 07.02.2024 року в адміністративній будівлі ГУНП у Львівській області було зібрано особовий склад підрозділу БПСПОП «Львів» та роз`яснено вимоги наказів, та зокрема те, що у вказане відрядження поліцейські відбувають на певний період часу. Однак не зважаючи на наказ від 06.02.2024 року №10 о/с дск «Про службове відрядження», окремі поліцейські БПСПОП «Львів» відмовились відбувати у відрядження, що виразилося у обговоренні, критиці та невиконанні даного наказу, у зв`язку з чим, ним було подано рапорт щодо порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників, ввіреного підрозділу, зокрема  поліцейського взводу №1 роти №1 БПСПОП «Львів» ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 . У діях поліцейських, які відмовились від виконання покладених на них чинним законодавством службових обов`язків вбачається порушення службової дисципліни.
Опитаний начальник сектору охорони публічного порядку УПД ГУНП у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_3 пояснив, що ним був підготовлений наказ від 06.02.2024 року №10 о/с дск, відповідно до якого певна кількість поліцейських БПОП ГУПН у Львівській області мали б вибути в іншу область для надання практичної допомоги по виконанню завдань, покладених на Національну поліцію. Окремі поліцейські відмовились відбувати у відрядження, що виразилось у обговоренні, критиці та невиконанні вимог даного наказу. Водночас про об`єктивні причини, що унеможливлюють невиконання вимог відданого наказу по суті не пояснили.
Опитаний поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_1 пояснив, що із наказом ГУНП у Львівській області від 07.02.2024 року №502 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» ознайомлений. Зважаючи на організаційно-штатні зміни в БПСПОП «Львів», він  на даний момент не готовий до відрядження в підрозділ «Лють» у зв`язку з сімейними обставинами та численністю хворіб. 
В ході службового розслідування встановлено, що позивача 07.02.2024 року о 15:10 год було ознайомлено із наказом «Про призначення та проведення службового розслідування» та запропоновано надати пояснення. О 15:21 ОСОБА_1 завершив писати пояснення проставивши у ньому підписи.
У ході службового розслідування, вивченням причин та обставин неможливості відбути у відрядження на які вказували поліцейські під час відібрання пояснень, комісією встановлено, що під час формування списку поліцейський БПСПОП «Львів» керівництвом ГУНП у Львівській області враховано стан здоров`я, сімейні та особисті обставини поліцейських, перебування частин особового складу БПСПО «Львів» станом на 07.02.2024 року в спільних з військовими нарядах відповідно до бойових розпоряджень. Враховано також наявність у поліцейських БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області бойового досвіду, безпосередньої участі у захисті територіальної цілісності України, професійних завдань, знань у наданні медичної допомоги, організаторських та лідерських здібностей, а тому обрані поліцейські цілком підпадають для виконання покладених на них завдань, визначених в наказах керівництва НПУ та ГУНП. Враховано правовий режим воєнного стану на території України, що обумовлює необхідність безумовного виконання поліцейськими завдань у визначений строк, в тому числі участі в складі спеціальних підрозділів в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій у ході відсічі збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України.
За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що позивач, будучи працівником правоохоронного органу, нехтуючи Присягою на вірність Українському народові, ігноруючи вимоги нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, допустив вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у обговоренні, критиці та невиконанні п. 1 наказу начальника ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 року щодо відрядження поліцейських БПСПОП ГУНП у Львівській області №10 о/с дск, відданого в межах наданих повноважень та відповідно до Законів України «Про національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
На підставі встановленого, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог пунктів 1,2 частини першої статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VI, пунктів 1,2 ч.1 розділу 7 «Положення про підрозділи поліції особливого призначення», затвердженого наказом МВС України від 04.12.2017 року №987, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНІ у Львівській області від 27.04.2023 року №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», що виразилося у обговоренні, критиці та невиконанні вимог пункту 1 наказу начальника ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 року №10 дск «Про відрядження поліцейських БІСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області», відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VI, застосувати до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення із служби в поліції.
Відповідно до п.6 Наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №503 від 07.02.2024 року за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VI, пунктів 1,2 ч.1 розділу 7 «Положення про підрозділи поліції особливого призначення», затвердженого наказом МВС України від 04.12.2017 року №987, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 року №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», що виразилося у обговоренні, критиці та невиконанні вимог пункту 1 наказу начальника ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 року №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області», відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, застосовано до поліцейського взводу №l роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНІ у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення із служби в поліції.
Відповідно до наказу №69 о/с від 07.02.2024 року «Про особовий склад» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП відповідно до Закону України «Про національну поліцію» зі служби в поліції за пунктом 6 частин 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено з 07.02.2024 року.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, яка виразилася у невиконанні наказу від 06.02.2024 року №10 о/с дск, що свідчить про грубе порушення службової дисципліни, шкідливих наслідків, причинного зв`язку між ним і дією порушника, висновки службового розслідування, наказ № 503 від 07.02.2024 року та №73 о/с від 07.02.2024 року відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованих рішень.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ст. 3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 4 статті 8 Закону № 580-VIII визначено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Частиною 1 ст. 18 Закону №580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Статтею 24 Закону № 580-VІІІ передбачено додаткові повноваження поліції.
Так, за приписами ч.ч. 2-3 цієї статті Закону №580-VІІІ, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, можуть підпорядковуватися за рішенням керівника поліції відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закон № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно ст. 11 Дисциплінарний статут, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».
Так, статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях (ч. 3 ст.26 Дисциплінарного статуту).
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (ч. 5 ст. 26 Дисциплінарного статуту).
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції (ч.6 ст.26 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Аналіз наведених правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є факт порушення службової дисципліни, необхідно встановити вину такої особи, за результатами проведення дисциплінарного провадження, також, необхідно виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку шкоду завдано ним.
Як слідує з матеріалів справи, 07.02.2024 року до ГУНП за вх. №Рп-63 надійшов рапорт командира БПСПО «Львів» ГУНІ полковника поліції Романа Кровіцького, про те, що на виконання вимог шифртелеграми НПУ від 02.02.2024 року № 7527 дск, було визначено співробітників батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП, які згідно з наказом начальника ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 року №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП ГУНП у Львівській області», у відповідності до Законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 10.02.2024 року мали б прибути до с. Катеринівка, Кропивницького району, Кіровоградської області для надання практичної допомоги по виконанню завдань, покладених на Національну поліцію, у підпорядкуванні Департаменту поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
З метою виконання вищезазначених вказівок керівництва НПУ, ГУНП у Львівській області, 07.02.2024 року у приміщенні ГУНП у Львівській області, за адресою пл. Григоренка, 3 в м. Львові було зібрано особовий склад підрозділу та роз?яснено вимоги вищевказаних документів, зокрема вимоги наказу ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 року №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП ГУНП у Львівській області», однак всупереч вимогам чинних нормативних документів, зокрема Дисциплінарного статуту Національної поліції, Присяги поліцейського, працівники батальйону відмовились виконувати згаданий наказ та вибути у службове відрядження, що свідчить про грубе порушення службової дисципліни.
Опитаний поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_1 пояснив, що із наказом ГУНП у Львівській області від 07.02.2024 року №502 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» ознайомлений. Зважаючи на організаційно-штатні зміни в БПСПОП «Львів», він  на даний момент не готовий до відрядження в підрозділ «Лють» у зв`язку з сімейними обставинами та численністю хворіб.
Дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що позивач порушив вимоги пунктів 1,2 частини першої статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VI, пунктів 1,2 ч.1 розділу 7 «Положення про підрозділи поліції особливого призначення», затвердженого наказом МВС України від 04.12.2017 №987, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНІ у Львівській області від 27.04.2023 №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», що виразилося у обговоренні, критиці та невиконанні вимог пункту 1 наказу начальника ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 року № 10 дск «Про відрядження поліцейських БІСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області», відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що у частині 1 статті 64 Закону № 580-VIII закріплено текст присяги поліцейського, зміст якої полягає у тому, що особа, яка вступає на службу в поліції усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.03.2019 року у справі № 819/736/18, від 22.10.2019 року у справі № 480/3950/18, від 13 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.000121, від 22 липня 2021 року у справі №580/1954/20 неодноразово наголошувалось, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Отже, за встановлених обставин цієї справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що події, які мали місце 07.02.2024 року, зокрема відмова виконувати наказ від 06.02.2024 року № 10 о/с дск та вибути у службове відрядження, свідчать про порушення позивачем службово-дисциплінарної норми поведінки працівника поліції, які підривають, як авторитет самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому.
Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що такі дії позивач, як працівник поліції особливого призначення, вчинив під час дії правового режиму воєнного стану у період дії якого, на нього покладено додаткові обов`язки щодо захисту суверенітету України та її територіальної цілісності, відсічі збройної агресії проти України та участі в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій, що за своїм характером несумісні з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання у подальшому ним своїх службових обов`язків.
Щодо покликання позивача, що він не міг виконати наказ від 06.02.2024 року №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП ГУНП у Львівській області» у зв`язку з сімейними обставинами, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки ні під час службового розслідування, ні під час розгляду справи у суді, позивач не надав належних документальних доказів, які б підтверджували вказані обставини.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції, надаючи аналіз висновку службового розслідування та оспорюваним наказам, дійшов висновку, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, яка виразилася у невиконанні наказу від 06.02.2024 року № 10 о/с дск, що свідчить про грубе порушення службової дисципліни, шкідливих наслідків, причинного зв`язку між ним і дією порушника, висновки службового розслідування, та оскаржені накази відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованих рішень, а тому скасуванню не підлягають.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшли своє підтвердження під час судового розгляду цієї справи, позивача правомірно звільнено зі служби в поліції, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають. 
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі №380/4124/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	С. М. Кузьмич