ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 січня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 745/803/24
Головуючий у першій інстанції – Смаль І. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/237/25

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з   розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л., 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2024 року (ухвалене у смт Сосниця, проголошено о 15 год. 23 хв, повний текст складено 28 жовтня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

                                      У С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 , в якому просила: стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на її користь у відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 13 267,95 грн; 1 340,60 грн пені та 148 грн три відсотки річних за період з 18 квітня по 01 вересня 2024 року; стягнути зі ОСОБА_2 на її користь у відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 64 171,19 грн та витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження транспортного засобу в сумі 5 200 грн.
Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що у результаті ДТП, яка сталася 24 лютого 2024 року за участю транспортного засобу ВАЗ 21114 під керуванням ОСОБА_2 , її автомобілю марки VOLKSWAGEN GOLF було завдано механічних ушкоджень. Винність дій відповідачки у порушенні вимог п. 10.1 ПДР підтверджується постановою Сосницького районного суду від 13 березня 2024 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правову відповідальність транспортного засобу ВАЗ 21114 було застраховано у НАСК «Оранта». Цією страховою компанією позивачці проведено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 40 774,56 грн. Проте, страховиком не враховано звіт авто-товарознавчого дослідження, у зв`язку з чим цим відповідачем їй не доплачено 13 267,95 грн страхового відшкодування. Крім недоплаченої суми страхового відшкодування страхова компанія відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна сплатити штрафні санкції у вигляді пені та 3 % річних з дати виникнення заборгованості – 18 квітня 2024 року. 
ОСОБА_1 зазначала, що оскільки ДТП сталася з вини відповідачки, а вартість майнового збитку, завданого пошкодженням належного позивачці автомобіля, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, зі ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.
Ухвалою Сосницького районного суду від 09 жовтня 2024 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» на наступних умовах: 1. Сторони встановили, що загальна сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті за страховим випадком (ДТП), що мав місце 24 лютого 2024 року в смт Сосниця за участі транспортного засобу «ВАЗ 21114» реєстраційний номер НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_2 (винна особа у ДТП), яка скоїла зіткнення з транспортним засобом «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , складається з вже частково виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 40 774,56 грн, виплата здійснена 17 квітня 2024 року, та 9 000 грн, які страховик зобов`язується доплатити за погодженням зі стороною позивача. 2. Грошові кошти (страхове відшкодування) в розмірі 9 000 грн ПАТ «НАСК «Оранта» зобов`язується сплатити позивачці протягом 10 робочих днів після дня затвердження Сосницьким районним судом даної мирової угоди, шляхом перерахунку грошових коштів на ім`я позивачки на вказані останньою банківські реквізити. 3. Після доплати ПАТ «НАСК «Оранта» позивачці 9 000 грн сторони вважають припиненими зобов`язання страхової компанії за страховим випадком, що мав місце 24 лютого 2024 року в смт Сосниця за участю транспортних засобів «ВАЗ 21114» реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 . 4. ОСОБА_1 відмовляється від решти позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта», а також судових витрат, що пов`язані з підготовкою та проведенням судового розгляду цивільної справи № 745/803/24, судового збору, витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та витрат на професійну правничу допомогу, штрафних санкцій, пені, інфляційних, тощо. Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» закрито.
У зв`язку з укладенням мирової угоди ОСОБА_1 , збільшивши позовні вимоги до ОСОБА_2 , просила стягнути з відповідачки на її користь майнову шкоду, заподіяну в результаті пошкодження автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 66 671,09 грн та витрати на проведення звіту автотоварознавчого дослідження транспортного засобу в розмірі 5 200 грн, а також судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 10 000 грн. 
Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь позивачки 66 671,09 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП; 605,60 грн в рахунок повернення судового збору; 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 600 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.
У апеляційній скарзі представник відповідачки – адвокат Бабинець С.П., вважаючи рішення суду таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції проігнорував надані стороною відповідача докази та не надав належної оцінки доводам ОСОБА_2 .
Сторона відповідача зазначає, що за наслідками проведення перевірки страхового випадку страховиком було прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 40 774,56 грн. В ході розгляду справи увага суду зверталась на те, що за розрахунком позивачки заподіяні внаслідок ДТП збитки складають 84 127,74 грн, що з урахуванням сплаченої страхової суми разом становить 124 902,30 грн. При цьому, ліміт відповідальності страхової компанії встановлено у розмірі 160 000 грн, що є більшим, ніж визначений позивачкою розмір заподіяної їй шкоди. Таким чином, зважаючи на приписи ст. 1194 ЦК України, обов`язок сплати коштів у ОСОБА_2 наступить лише у разі, якщо розмір заподіяної винною особою шкоди перевищить ліміт відповідальності страховика (недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди).
Звертає увагу суду на  те, що у цій справі районним судом 09 жовтня 2024 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» про остаточну суму страхового відшкодування, яка підлягає виплаті за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 14 вересня 2023 року за страховим випадком, який мав місце 24 лютого 2024 року, та становить 49 774,56 грн, із зазначенням, що після повної сплати указаних коштів обов`язки страховика за страховим випадком вважатимуться припиненими. Таким чином, страхова компанія в повному обсязі виконала свої обов`язки щодо повного відшкодування завданої ОСОБА_1 шкоди, а тому будь-яке інше стягнення є безпідставним і незаконним.
Вважає, що, ухвалюючи рішення, районний суд обмежився цитуванням загальних норм чинного законодавства та взагалі не обґрунтував, на підставі яких фактичних доказів дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки грошових коштів саме на підставі ст. 1194 ЦК України.    
Позивачкою відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що збитки, які позивачка просила стягнути, завдані внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому підлягають відшкодуванню за правилами ст. 1187, 1188, 1194 ЦК України. Районний суд указав, що оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачці пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то з відповідачки, як винної особи, на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Суд констатував, що договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, полісом обов`язкового страхування передбачено франшизу в сумі 2 500 грн. 
Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню зі ОСОБА_2 , суд взяв за основу акт від 14 березня 2024 року, за яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивачки з урахуванням зносу становить 64 851,01 грн (в т.ч. ПДВ 10 808,50 грн), вартість ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта зносу становить 141 856,32 грн (в т.ч. ПДВ 23 642,72 грн). Указав, що відомості про фактичне здійснення ремонту належного позивачці автомобіля в матеріалах справи відсутні. Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 79 505,31 грн (141 856,32 грн (завдана шкода) – 51 542,51 грн (відповідальність страховика) – 10 808,50 грн (ПДВ, яке зобов`язаний був би повернути страховик після проведення ремонту автомобіля позивача). Зважаючи на приписи ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд визнав за необхідне стягнути з відповідачки 66 671,09 грн, тобто у межах заявлених позовних вимог.
Районний суд зазначив, що ОСОБА_1 сплатила за проведення автотоварознавчого дослідження 5 200 грн, 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 1 211,20 грн судового збору. Оскільки в процесі судового розгляду позивачка відмовилася від позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» та від вимог про стягнення з цього відповідача судового збору, витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та витрат на професійну правничу допомогу, з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню половина понесених ОСОБА_1 судових витрат у справі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з прийнятим висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
У справі встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 (а.с. 12). 
24 лютого 2024 року, близько 16 год. 54 хв у смт Сосниця Чернігівської області по вул. Довженка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21114 реєстраційний номер НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.1 ПДР України.
Наведені вище обставини підтверджуються постановою Сосницького  районного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а.с. 51-53). Указане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21114 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу № 216825916 від 14 вересня 2023 року (а.с. 80).
12 березня 2024 року оцінювачем ФОП ОСОБА_4 у присутності представників НАСК «Оранта» Почкая В.М. та позивачки проведено повторний огляд транспортного засобу марки VOLKSWAGEN GOLF, що підтверджується копією акту (протоколу) технічного огляду транспортного засобу, у якому міститься перелік наявних у автомобіля пошкоджень, отриманих 24 лютого 2024 року під час ДТП (а.с. 35).
Відповідно до звіту про оцінку № 24/24 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 14 березня 2024 року вартість ремонту легкового автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 після ушкодження складає 141 856,32 грн (в тому числі ПДВ – 23 642,72 грн). Матеріальний збиток, завданий власнику легкового автомобіля VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_1 (вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу) складає 64 851,01 грн (в тому числі ПДВ – 10 808,50 грн) (а.с. 24-33). Вартість ремонту транспортного засобу позивачки підтверджується складеною ремонтною калькуляцією (а.с. 37-45).
17 квітня 2024 року на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 ПАТ «НАСК «Оранта» перераховано 40 774,56 грн в рахунок страхового відшкодування, що підтверджується роздруківкою з месенджеру мобільного телефону (а.с. 13). 
Звернувшись з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, ОСОБА_1 зазначала, що пригода сталася з вини відповідачки, цивільно-правову відповідальність якої застраховано у ПАТ «НАСК «Оранта», а виплачене ОСОБА_1 страховиком страхове відшкодування не покрило вартості майнового збитку – вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
За змістом ст. ст. 979, 980 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, ЗУ «Про страхування» інших законодавчих актів. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування може бути, в тому числі, відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ч. 1 ст. 1194 ЦК України).
За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 даного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, – це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення зі ОСОБА_2 завданої майнової шкоди.
За матеріалами справи встановлено, що 24 лютого 2024 року у смт Сосниця по вул. Довженка сталася ДТП за участю автомобіля марки ВАЗ 21114 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є позивачка. У результаті ДТП транспортний засіб позивачки зазнав механічних пошкоджень.
Винність дій ОСОБА_2 у порушенні ПДР України встановлена постановою Сосницького районного суду від 13 березня 2024 року. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована у НАСК «Оранта», яка здійснила ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності за полісом № 216825916 від 14 вересня 2023 року у розмірі 40 774,56 грн. У подальшому страховик зобов`язався виплатити позивачці ще 9 000 грн, що затверджено мировою угодою.
Сторони не оспорюють факт ДТП, виність відповідачки та отримання позивачкою від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 40 774,56 грн. Предметом спору є відшкодування матеріальної шкоди через недостатність, на думку сторони позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна (транспортного засобу).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч. 1 цієї норми визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 указав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). 
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. 
За даними проведеного 14 березня 2024 року автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_1 після ушкодження складає 141 856,32 грн (в т.ч. ПДВ – 23 642,72 грн), а матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, становить 64 851,01 грн (в т.ч. ПДВ – 10 808,50 грн). Відомості про здійснений позивачкою ремонт належного їй транспортного засобу в матеріалах цієї справи відсутні.
У даному випадку страховик ПАТ «НАСК «Оранта» мав сплатити ОСОБА_1 51 542,51 грн (64 851,01 грн (майновий збиток з урахуванням зносу) – 2 500 грн (франшиза) – 10 808,50 грн ПДВ). Затвердженою Сосницьким районним судом мировою угодою позивачка та страховик узгодили остаточну до виплати суму страхового відшкодування у розмірі 49 774,56 грн.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідачки, перевищує виплачений позивачці розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
З урахуванням заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, остаточно позивачка просила стягнути зі ОСОБА_2 66 671,09 грн, як різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка мала бути сплачена страховиком. Саме в межах заявлених позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов у повному обсязі.
Заперечуючи проти позову, сторона відповідача стверджувала про те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, яка встановлена у розмірі 160 000 грн, і саме ця обставина є підставою для відмови у стягненні матеріальної шкоди зі ОСОБА_2 . Колегія суддів відхиляє такі твердження з огляду на наступне.
Відносини між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «Оранта», яким застраховано автомобіль відповідачки, регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким зокрема, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, договором (полісом) обов`язкового страхування від 14 вересня 2023 року передбачено франшизу в сумі 2 500 грн.
Наголошуючи на тому, що розмір завданої ОСОБА_1 майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, сторона відповідача не взяла до уваги те, що різниця між виплаченою позивачці страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивачки, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, зокрема франшизою та з урахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. 
Отже, висновки ОСОБА_2 про те, що вся майнова шкода, завдана автомобілю позивачки внаслідок ДТП, має покриватись сумою страхового відшкодування, є хибними. У страховика в силу закону не виникло обов`язку відшкодування суми вартості відновлювального ремонту, що виникла у зв`язку із заміною зношених деталей на нові. Відповідно обов`язок такого відшкодування покладається на особу, яка є винуватцем ДТП.  
Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і не дають підстави для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону. 
Зазначивши про необхідність скасування рішення суду, яким стягнуто зі  ОСОБА_2 на користь позивачки судові витрати, зокрема, й витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн, скаржниця не наводить доводів, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість прийнятого рішення в наведеній частині, а відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2024 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.             

Головуюча:                                                                       Н.В. Шитченко
  
        Судді:                                                                        А.А. Скрипка

                                                                                          О.Л. Шарапова