УХВАЛА
 
07 березня 2025 року
м. Київ
справа № 216/3696/20
провадження № 61-2554 ск25 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрпошта» про поновлення на роботі, визнання незаконними наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
24 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду засобами поштового зв`язкукасаційну скаргу на вказані судові рішення після закінчення строку на касаційне оскарження, у якій просила їх скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Щодо строків касаційного оскарження
У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки під час оголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини оскаржуваної постанови не була присутня, її повний текст отримала 27 січня 2025 року, що підтверджується відповідними доказами.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
Зважаючи на те, що касаційну скаргу подано в розумний строк після отримання оскаржуваної постанови та її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 22 січня 2025 року, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Щодо підстав касаційного оскарження
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено  підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Особа, яка подала касаційну скаргу, повинна врахувати, що у разі посилання у касаційній скарзі на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, у такій скарзі зазначається, щодо якої саме конкретної норми права відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини третьої 
статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України, з наведенням обґрунтувань таких доводів.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі    ОСОБА_1  касаційної скарги установлено, що вона не містить посилань на конкретний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження та належних обґрунтувань такого посилання. Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та незгоди заявника із оскаржуваними судовими рішеннями, що свідчить про формальний підхід заявника до належного оформлення касаційної скарги в частині обов`язкового зазначення підстав касаційного оскарження з урахуванням частини другої статті 389 ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Також надіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Щодо сплати судового збору
У порушення вимогпункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
При цьому касаційна скарга містить вказівку на те, що заявник звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»,
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Виходячи із норм Закону України «Про судовий збір», заявник звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про визнання незаконними наказів та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Як вбачається із змісту касаційної скарги та судових рішень ухвалених у цій справі, позивачем, окрім вказаних позовних вимог, заявлялась також вимога про відшкодування моральної шкоди.
Заявник у повному обсязі оскаржує рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, які просить скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.
Враховуючи викладене вище, заявнику необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру про відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», оскільки за таку позовну вимогу позивачі не звільняються від сплати судового збору.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Розміри ставок та порядок сплати судового збору визначено частиною другою статті 4 та статтею 6 Закону України «Про судовий збір». 
Враховуючи, що розмірморальної шкоди становить 80 649,00 грн, яку заявник просить відшкодувати, тому за подання касаційної скарги має сплатити               1 681,60 грн (2 102,00 грн * 0,4 * 200%) за такими реквізитами - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393ЦПК України, 
УХВАЛИВ: 
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду                  від 15 січня 2025 року.  
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня                  2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                    О. В. Білоконь