ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2025 р. 	Справа № 520/1573/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) по справі № 520/1573/24
за позовом      ОСОБА_1  
до     Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного Університету Повітряних Сил Збройних Сил України Міністерства оборони України відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні;
- зобов`язати Харківський національний Університет Повітряних Сил Збройних Сил України Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 22 грудня 2017 року по 23 грудня 2023 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;
- зобов`язати Харківський національний Університет Повітряних Сил Збройних Сил України Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
В обґрунтування позову зазначив, що при звільненні з військової служби ( 22.12.2017) відповідач не провів з ним повний розрахунок грошового забезпечення. Про стягнення заборгованої суми позивач звернувся до суду з відповідними позовами, за наслідками розгляду яких на виконання рішень суду відповідачем сплачено відповідні суми, проте не виплачено середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Рішенням Харківського  окружного адміністративного суду від 03.09.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил Збройних сил України Міністерства оборони України стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 .
Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил Збройних сил України Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку за період з 26.06.2023 року по 23.12.2024 року (за 181 календарний день - шість місяців) в сумі 74 298,69 грн , з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Харківського національного університету Повітряних Сил Збройних сил України Міністерства оборони України  на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба    (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до фонду оплати праці та не  є складовою заробітної плати, оскільки носить компенсаторний характер.
Вважає безпідставним застосування судом першої інстанції ст.ст. 116, 117 КЗпП України,  оскільки вони не поширюють свою дію на правовідносини у військовій сфері. Зазначає, що питання проходження військової служби та звільнення з неї, врегульовані нормами спеціального законодавства у військовій сфері.
Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024 року зупинено провадження у справі № 520/1573/24 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/6856/22.
Згідно з інформацією, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Верховним Судом 06.12.2024 у справі № 440/6856/22 ухвалено постанову, яка набрала законної сили.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2025 поновлено провадження у справі № 520/1573/24.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає   задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, 22.12.2017  звільнений  з посади  наукового співробітника у науково-дослідної лабораторії та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі Наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 22.12.2017 року № 288 .
Під час звільнення, з  позивачем проведено не повний розрахунок, а саме не виплачена індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.12.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Рішенням Харківського   окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року по справі №520/2873/23 визнано протиправною бездіяльність Харківського Національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 22.12.2017, зобов`язано Харківський Національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.12.2017 із застосуванням січня - 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).
23.12.2023 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року по справі №520/2873/23 відповідачем виплачено ОСОБА_1 72 763,22 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своєчасно не здійснив розрахунок при звільненні з позивачем, а тому позивач набув право на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України.
Визначаючи суму, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції враховував середній заробіток за шість місяців.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо розмірів середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині застосування норм матеріального права, та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Керуючись ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства.
У той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).
Так, ст. 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.
Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені ст. 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Закріплені у ст.ст. 116,117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат у день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку з працівником.
Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування норм ст.ст. 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 28.01.2021 по справі № 240/11214/19, від 24.12.2020 по справі № 340/401/20, від 05.08.2020 по справі № 826/20350/16.
Отже, колегія суддів погоджується із застосуванням судом першої інстанції норм права в спірних правовідносинах.
Щодо доводів відповідача, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до фонду оплати праці та не  є складовою заробітної плати, то колегія суддів вважає такими, що це не звільняють відповідача від обов`язку його виплати.
Посилання апелянта на Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" є помилковим, оскільки цим законом не врегульовані правовідносини щодо відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 06.12.2024 року у справі №440/6856/22 належить враховувати приписи чинної редакції ст. 117 КЗпП, щодо періоду, яким законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.
Судом встановлено, що позивача звільнено з військової служби 22.12.2017,  остаточний розрахунок з ним проведено 23.12.2023, отже вірними є висновки суду першої інстанції у застосуванні норм Кодексу законів про працю України у спірних правовідносинах та наявність підстав для стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба   - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 по справі № 520/1573/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова