ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/21845/23	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/1053/24 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/21845/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2024 року, ухвалене суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складено 20 вересня 2024 року, у справі за позовом акціонерного товариства «Акцент–Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
У листопаді 2023 року акціонерне товариство «Акцент–Банк» (надалі – позивач, АТ «А-Банк», Банк) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 (далі – відповідачка, апелянтка) про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 31.03.2014 у розмірі 77792.27 гривні станом на 08.09.2023 року, яка складається з наступного: 46033.28 гривень – заборгованості за кредитом, 31758.99 гривень – заборгованість по відсоткам, а також судових витрат в розмірі 2684 гривень.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 31.03.2014 ОСОБА_2 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (далі – Умови та Правила) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. ОСОБА_2 надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27.6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті https:/a–bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.
Позивач на боргові зобов`язання за кредитом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, що підтверджується п.2.1.12.6 Умов та Правил.
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору.
Відповідачка не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором. Крім того, власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.5.7 Умов та Правил.
Відповідно до п.2.1.12.6.1 Умов та Правил, у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн клієнт сплачує Банку пеню.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 08.09.2023 має заборгованість в розмірі 77792.27 грн, яка складається з наступного: 46033.28 грн - заборгованість за кредитом, 31758.99 грн - заборгованість по відсоткам; 0.00 грн - штрафи.
Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці SMS-повідомлень, дзвінків з вимогою виконати взяти на себе зобов`язання.
На даний час ОСОБА_2 продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав Банку.
За вказаних вище обставин, АТ «А-Банк» просило суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 березня 2014 року у розмірі 77792.27 грн, яка станом на 08.09.2023 складається з наступного: 46033.28 грн - заборгованість за кредитом, 31758.99 грн - заборгованість за відсоткам, 0.00 грн - заборгованість за штрафами, а також понесені судові витрати.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2024 позов АТ «А-Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Акцент–Банк» заборгованість за кредитом № б/н, оформленим 12.05.2012, кредитна лінія відкрита без повторної ідентифікації клієнта 31.03.2014, станом на 08.09.2023, в розмірі 46033 (сорок шість тисяч тридцять три) грн 28 коп.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зокрема зазначає, що позивач у своєму позові посилається на Анкету-заяву від 31.03.2014, відповідно до якої, ніби то, відповідачка ОСОБА_2 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, однак в матеріалах справи така Анкета-заява відсутня, а мітиться інша — від 15.05.2012. При цьому, з додатків до позовної заяви у п.4 вказується, що оригінал Анкети-заяви, про яку йдеться в позовних вимогах, знаходиться в позивача. Разом з тим, як вказує апелянт, у відповіді на відзив позивач уже звертає увагу на те, що Анкета-заява про приєднання до умов і правил банківських послуг від 31.03.2014 відсутня, з огляду на те, що остання підписала Анкету-заяву від 15.05.2012, однак кредитна лінія їй була відкрита 31.03.2014.
На думку апелянта, доводи Банку щодо відкриття кредитної лінії на підставі Анкети-заяви від 31.03.2014 без повторної ідентифікації клієнта є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ні позивачем у своїх заявах, ні у рішенні суду не відображено, яким чином проводиться повторна ідентифікації клієнта без його участі.
Крім того вказує, що у доданих до позовної заяви банком Умовах та Правилах відсутня дата, коли ці Умови та Правила були введені банком у дію, що за наявними матеріалами унеможливлює встановлення її редакції, яка діяла у банку станом на 31.03.2014, а також відсутній підпис відповідачки та дата ознайомлення з такими.
Також зазначає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від сплати таких.
Крім того вважає, що суд безпідставно не застосував строки позовної давності.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник АТ «А-Банк» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду — залишити без змін.
Вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи та надав вірну оцінку доказам, а доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Згідно положень частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.
Судом встановлено наступні обставини.
15.05.2012 ОСОБА_2 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (далі – Анкета-заява). Відповідно до вказаної Анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг у А-Банку, Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті www.a-bank.com.ua, складає між нею і Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується власноручним підписом відповідачки у Анкеті-заяві. Вона зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua, що підтверджується власноручним підписом відповідачки у Анкеті-заяві.
До кредитного договору Банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та Тарифи по картці «Універсальна», «Універсальна GOLD».
За умовами Анкети-заяви ОСОБА_2 зобов`язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку» www.a-bank.com.ua.
Як слідує з банківської виписки по картці ОСОБА_2 в АТ «А-Банк», за період 31.03.2014 – 08.09.2024 позичальник користувався наданими у кредит коштами, що вбачається із руху коштів по конкретному банківському рахунку, записів про деталі операції, їх суму та залишок після операції.
Згідно довідки за лімітами в АТ «А-Банк», оформленої на ОСОБА_2 , кредитний договір б/н від 31.03.2014 за період з 31.03.2014 по 08.09.2023:
- 13.10.2015 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 13000.00 грн;
- 10.05.2016 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 15000.00 грн;
- 09.08.2016 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 17000.00 грн;
- 31.08.2016 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 19000.00 грн;
- 24.11.2016 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 21000.00 грн;
- 13.12.2016 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 23000.00 грн;
- 10.05.2018 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 29000.00 грн;
- 10.05.2018 – вид операції: збільшення, ініціатор – клієнт, розмір: 29000.00 грн;
- 27.06.2019 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 30000.00 грн;
- 27.06.2019 – вид операції: збільшення, ініціатор – клієнт, розмір: 30000.00 грн;
- 10.07.2019 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 57000.00 грн;
- 06.09.2019 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 100000.00 грн;
- 03.10.2019 – вид операції: зменшення, ініціатор – банк, розмір: 30000.00 грн;
- 03.10.2019 – вид операції: зменшення, ініціатор – клієнт, розмір: 30000.00 грн;
-18.11.2019 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 50000.00 грн;
- 18.11.2019 – вид операції: збільшення, ініціатор – клієнт, розмір: 50000.00 грн;
- 28.10.2020 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 80000.00 грн;
- 30.10.2020 – вид операції: зменшення, ініціатор – банк, розмір: 50000.00 грн;
- 01.05.2021 – вид операції: зменшення, ініціатор – банк, розмір: 10000.00 грн;
- 12.05.2021 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 20000.00 грн;
- 12.05.2021– вид операції: збільшення, ініціатор – клієнт, розмір: 20000.00 грн;
- 12.05.2021 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 25000.00 грн;
- 12.05.2021 – вид операції: збільшення, ініціатор – клієнт, розмір: 25000.00 грн;
- 31.05.2021 – вид операції: збільшення, ініціатор – банк, розмір: 50000.00 грн;
- 31.05.2021 – вид операції: збільшення, ініціатор – клієнт, розмір: 50000.00 грн;
- 28.12.2022 – вид операції: зменшення, ініціатор – банк, розмір: 46033.28 грн;
- 19.03.2023 – вид операції: зменшення, ініціатор – банк, розмір: 46100.00 грн.
Також АТ «А-Банк» видано довідку за картками про те, що ОСОБА_2 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки:
- № НОМЕР_2 , строком дії до лютого місяця 2021 року;
- № НОМЕР_3 , строком дії до вересня місяця 2026 року;
- № НОМЕР_4 , строком дії до вересня місяця 2027 року.
Отримання кредитних коштів та користування ними також підтверджується випискою по картці ОСОБА_2 за період з 31.03.2014 по 08.09.2023, яка сформована АТ «А-Банк» 08.09.2023.
Згідно з наданим АТ «А-Банк» розрахунком, заборгованість за договором № б/н від 31.03.2014, станом на 08.09.2023 становить 77792.27 грн, з яких: 
- 46033.28 грн – загальний залишок заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 
- 31758.99 грн – загальний залишок заборгованість за процентами.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем наявності у позичальника ОСОБА_2 заборгованості по кредиту, однак лише по тілу кредиту в сумі 46033.28 грн, оскільки сторонами не були погоджені умови та правили нарахування відсотків та інших платежів за кредитом.
Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як передбачено частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо доведеності позивачем укладення між АТ «А-Банк» та ОСОБА_2 кредитного договору б/н від 15.05.2012, кредитна лінія по якому відкрита 31.03.2014, оскільки остання підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», наслідком чого їй було відкрито рахунок із встановленням кредитного ліміту, який станом на 19.03.2023 становив 46100 грн та яким вона користувалась на свої особисті потреби, в тому числі частково погашала заборгованість, що підтверджується випискою по картці від 08.09.2023 та свідчить про визнання відповідачкою боргу.
Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/23910/14-ц (постанова від 23.12.2020).
Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що за спірним кредитним договором у відповідачки ОСОБА_2 відсутні зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують та не доводять зворотного. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідачкою не підписувалась вказана заява в матеріалах справи немає та нею не надано.
Що стосується доводів апеляційної скарги про неналежність долученого до позовної заяви доказу, а саме: Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки на них відсутня дата, коли ці Умови та Правила були введені банком у дію, відсутній підпис відповідачки та дата ознайомлення з такими, а також про те що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від сплати таких, то вони є безпідставними, оскільки суд першої інстанції відмовив позивачу у стягненні заборгованості по відсоткам за безпідставністю, а стягнув лише тіло кредиту в сумі 46033.28 грн.
Щодо посилання апелянта про те, що до позовної заяви позивачем долучено Анкету-Заяву від 15.05.2012, в той час як в позовних вимогах позивач вказує на те, що відповідачка ОСОБА_2 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку саме 31.03.2014, то, на думку колегії суддів, вказані обставини не свідчать про безпідставність позову чи незаконність рішення суду, оскільки у своїй відповіді на відзив АТ «Акцент-Банк» зазначив, що хоча відповідачка оформила Анкету-заяву 12.05.2012, однак саме 31.03.2014 без повторної ідентифікації їй була відкрита кредитна лінія, якою користувалася остання і доказів зворотного відповідачкою не доведено.
На зазначене звернув увагу і суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування строків позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Оскільки з долученої до матеріалів справи Виписки по картці від 08.09.2023 вбачається, що по даному рахунку неодноразово погашався борг та вносились кошти на нього, останній раз 30.06.2021 на загальну суму 33317 грн, а позивач звернувся до суду 08.11.2023, тобто в межах трирічного строку.
Крім того, суд першої інстанції також вірно зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України та строки, визначені Господарським кодексом України, а саме ст.ст.232, 269, 322, 324, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Воєнний стан неодноразово було продовжено та діє по даний час.
30.01.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» №3450-IX, який визначає, що на строк дії воєнного стану в Україні зупиняється перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом.
Відповідно до змін, які набули чинності 30.01.2024, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу викладено у наступній редакції:
«У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
У чинній до цього редакції від 15.03.2022 відповідний пункт 19 передбачав, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу, продовжуються на строк його дії.
Так, цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК).
З огляду на належним чином встановлені судом першої інстанції обставини справи та надану оцінку доказам, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачає.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по даній справі покласти на сторони, в межах ними понесених.
Керуючись ст. 367, 368, 375, 381- 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2024 року — залишити без змін.
Судові витрати по даній справі покласти на сторони, в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий 
Судді