ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2025 р. 	Справа № 480/3956/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.08.2024, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 23.08.24  у справі  №480/3956/24
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області ,    Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області                            
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просив суд: 
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у перерахунку призначеної позивачу пенсії;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 183450011959 від 15.11.2023 про відмову у перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити її перерахунок (обчислення) і виплату з 1 листопада 2023 року відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. 13-1 Прикінцевих положень цього Закону, врахувавши додатковий страховий стаж роботи та додатково отриману заробітну плату на дату перерахунку з часу призначення пенсії.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №183450011959 від 15.11.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.11.2023 перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п.13-1 Прикінцевих положень цього Закону.
У задоволенні інших вимог  відмовлено. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 у справі                           №480/3956/24 в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що  не погоджується з  рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 в частині  задоволення позовних вимог та вважає, що вказане судове рішення прийнято з  неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, судом не  встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що для застосування дії ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" достатньо всього однієї умови, а саме пенсія позивачу призначена не на умовах Закону України “Про пенсійне забезпечення”, що призвело до прийняття помилкового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача. Вказує, що на момент звернення вік позивача становив 47 років. Таким чином, вважає, що дія ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не поширюється на позивача, оскільки на момент звернення він не набув віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відтак, вважає, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про скасування рішення від 15.11.2023 № 183450011959 та зобов`язання здійснити з  01.11.2023 перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п.13-1 Прикінцевих положень цього Закону. 
Позивач та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України. 
На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області так як йому з 06.07.2020 призначена пенсія за вислугу років згідно з вимогами ст.86 Закону України "Про прокуратуру".
Після призначення пенсії позивач продовжив працювати в органах прокуратури, що підтверджується довідками про страховий стаж та про заробітну плату.
09.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії, у якій просив провести перерахунок призначеної йому пенсії у порядку, визначеному ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі по тексту - Закон №1058-ІV) та п.13-1 його Прикінцевих положень.
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області                        №183450011959 від 15.11.2023 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України №1058-ІV, оскільки дія вказаної частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
Позивач, вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у перерахунку призначеної позивачу пенсії, а також вважаючи необхідним  скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 183450011959 від 15.11.2023 про відмову у перерахунку пенсії, звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою. 
Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з необхідності визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 183450011959 від 15.11.2023,  а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.11.2023 перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та п.13-1 Прикінцевих положень цього Закону.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, який набрав чинності 01.01.2024 (далі по тексту - Закон України №1058-ІV),  визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 26 Закону України №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:
по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.
Підстави перерахунку пенсії особі, яка після призначення пенсії продовжила працювати, визначені нормою ст.42 Закону України №1058-ІV.
Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України №1058-ІV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
Відтак, для застосування ч.4 ст.42 Закону України №1058-ІV повинно  бути одночасно дві умови: 
1) пенсія має бути призначена не на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
2) пенсіонер має досягнути пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України №1058-ІV.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та з 06.07.2020 йому призначена пенсія за вислугу років згідно з вимогами ст.86 Закону України "Про прокуратуру".
09.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії, у якій просив провести перерахунок призначеної йому пенсії у порядку, визначеному ч.4 ст.42 Закону України " №1058-ІV та п.13-1 його Прикінцевих положень.
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Оспорюваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 183450011959 від 15.11.2023 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України №1058-ІV.
В контексті вже наведеного вище, колегія суддів зазначає, що дата народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його вік на момент звернення до пенсійного органу з заявою щодо проведення перерахунку призначеної пенсії становив 47 років. 
На момент звернення до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії позивач не набув віку, встановленого ст.26 Закону України №1058-ІV, а тому дія ч.4 ст.42 вказаного Закону на нього не поширювалася.
Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення позивачу проведення перерахунку пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України №1058-ІV.
При цьому, з урахуванням наведеного вище, необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що оскільки позивачу пенсія призначена за вислугу років на підставі спеціального Закону – Закону України «Про прокуратури», у даному випадку відсутня одночасна наявність двох умов: 1) призначення пенсії за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", 2) не досягнення віку, встановленого статтею 26 цього Закону. 
Висновки суду першої інстанції, що оспорюване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №183450011959 від 15.11.2023 прийнято з порушенням вимог законодавства, зокрема Закону України №1058-IV, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, колегія суддів вважає помилковими.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було враховано наведеного вище, призвело до неправильного вирішення даної справи. 
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 у справі №480/3956/24 з прийняттям постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Правові підстави для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду даної справи згідно ст.139 КАС України відсутні.
Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції                     не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 у справі                     №480/3956/24 скасувати.  
Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко