ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 березня 2025 року           справа №360/817/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі № 360/817/24 (головуючий І інстанції С.В. Борзаниця) за позовом ОСОБА_1 до Донецького державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                      В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Донецького державного університету внутрішніх справ (далі – відповідач), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Донецького державного університету внутрішніх справ щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані ОСОБА_2 відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 – основна, 15 – додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 – основна, 15 – додаткова), а також невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб;
- зобов`язати Донецький державний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані ОСОБА_2 відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 – основна, 15 – додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 – основна, 15 – додаткова), а також невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року відмовлено у  задоволені позовних вимог.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Обґрунтовано скаргу тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. 
В скарзі зазначено, що при звільненні та виключенні ОСОБА_2 зі списків особового складу повного розрахунку з його сім`єю здійснено не було. При звільненні позиваці, як дружині померлого звільненого поліцейського, у повному обсязі не було нараховано та не було виплачено компенсацію за невикористані щорічні оплачувані та додаткові оплачувані відпустки як учаснику бойових дій. 
Відповідачем у відповідь листом від 20.05.2024 було зазначено, що ОСОБА_2 мав такі види невикористаних оплачуваних відпусток:  щорічна основна оплачувана відпустка за 2021 рік тривалістю 08 календарних днів;  додаткова оплачувана відпустка за 2021 рік (за стаж служби 22 роки) тривалістю 15 календарних днів;  щорічна основна оплачувана відпустка за 2022 рік тривалістю 30 календарних днів;  додаткова оплачувана відпустка за 2022 рік (за стаж служби 23 роки) тривалістю 15 календарних днів. Щорічна основна та додаткова оплачувана відпустка за 2023 рік за фактично відпрацьований час складала 11 календарних днів. Додаткова відпустка, як учаснику бойових дій за 2023 рік, не надавалася.
Адвокатом 06.06.2024 було надіслано запит з заявою позивача з проханням нарахувати компенсацію за невикористані ним відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 – основна, 15 – додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 – основна, 15 – додаткова), а всього 68 діб, а також за усі невикористані ОСОБА_2 основні та додаткові відпустки, як учаснику бойових дій за весь період проходження ним служби. Відповідачем у листі від 21.06.2024 за вих. №12аз/7-2024 не було надано жодної відповіді з приводу ненарахування запитуваної компенсації відпусток, проте була додана довідка про надані ОСОБА_2 відпустки. 
Станом на дату смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) питання виплати належного грошового забезпечення, у тому числі компенсації за невикористані відпустки, загиблому (померлому) поліцейському членам його сім`ї не було врегульовано Законом України «Про Національну поліцію».
Таке питання  на дату смерті ОСОБА_2 і на теперішній час врегульоване статтею 83 Кодексу законів про працю України, згідно з якою у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, що не була одержана за життя, виплачується членам сім`ї такого працівника, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.
Також, п. 9 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджений наказом МВС України від 06.04.2016 року (далі – Порядок №260) передбачав що у разі смерті (загибелі) поліцейського членам його сім`ї, батькам та утриманцям виплачується в установленому законодавством порядку грошове забезпечення повністю за той місяць, у якому сталася смерть, а також проводяться інші виплати, право на які виникло на день смерті, та виплачується грошова компенсація за невикористану чергову відпустку в році смерті (загибелі) поліцейського.
Проте скаржник наголошує, що  норма КЗпП України має вищу юридичну силу по відношенню до норми Порядку №260, а тому саме вона у даному випадку має застосовуватися.
Відповідачем в наказі про звільнення ОСОБА_2 не було вказано усі не використані ним відпустки минулих років (у тому числі пільгових як учаснику бойових дій) та не було зазначено про право на отримання компенсації за них. Однак, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження служби не може бути обмежено та припинено. Аналогічне застосування норм права здійснено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді зразкової справи №620/4218/18 (Пз/9901/4/19) (провадження №11-550заі19) у постанові від 16.05.2019, залишеною без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.10.2020.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наказом Національної поліції України від 08.05.2023 № 675 о/с (по особовому складу) припинено службу в поліції відповідно до абзацу другого частини четвертої статі 77 Закону України “Про Національної поліції”, звільнивши зі служби в поліції та виключивши зі списків особового складу ОСОБА_2 ( НОМЕР_4 ), якого відряджено до Донецького державного університету внутрішніх справ із залишенням на службі в поліції, з 15 квітня 2023 року.
Наказом Донецького державного університету внутрішніх справ від 09.05.2023 № 254 о/с “Про особовий склад” у зв`язку з припиненням служби в поліції за абзацом другим частини четвертої статті 77 Закону України “Про Національної поліції” (у разі смерті (загибелі) поліцейського) виключено зі списків особового складу майора поліції ОСОБА_2 (0108789).
В наказі також зазначено, що компенсація за невикористану чергову відпустку за 2023 рік складає 11 діб.
Адвокатом 07.05.2024 був направлений запит з заявою позивача з проханням надати інформацію щодо знаходження ОСОБА_2 під час проходження служби у підрозділах Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка та Луганського навчально-наукового інституту імені Е.О. Дідоренка Донецького Державного університету внутрішніх справ у відпустках (у тому числі додаткових та пільгових оплачуваних відпустках як учаснику бойових дій), з зазначенням фактично невідбутих діб за весь період проходження ним служби.
Відповідач листом від 20.05.2024 повідомлено, що ОСОБА_2 мав такі види невикористаних оплачуваних відпусток: - щорічна основна оплачувана відпустка за 2021 рік тривалістю 08 календарних днів; - додаткова оплачувана відпустка за 2021 рік (за стаж служби 22 роки) тривалістю 15 календарних днів; - щорічна основна оплачувана відпустка за 2022 рік тривалістю 30 календарних днів; - додаткова оплачувана відпустка за 2022 рік (за стаж служби 23 роки) тривалістю 15 календарних днів. Щорічна основна та додаткова оплачувана відпустка за 2023 рік за фактично відпрацьований час складала 11 календарних днів. Додаткова відпустка, як учаснику бойових дій за 2023 рік, не надавалася.
06.06.2024 адвокатом було надіслано запит з заявою позивача з проханням нарахувати компенсацію за невикористані ним відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 – основна, 15 – додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 – основна, 15 – додаткова), а всього 68 діб, а також за усі невикористані ОСОБА_2 основні та додаткові відпустки, як учаснику бойових дій за весь період проходження ним служби.
Відповідачем у листі від 21.06.2024 за вих. №12аз/7-2024 була додана довідка про надані ОСОБА_2 відпустки. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі – Закон № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Приписами частини 1 та 2 статті 92 Закону України  «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Отже, Законом визначено право поліцейських на отримання також додаткових відпусток, зокрема соціальних відпусток та інших видів визначених законодавством про відпустки.
Згідно із пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі – Закон № 3551-ХІІ), учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Статтею 4 Закону № 504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Частинами 1, 2, 3 і 4 статті 93 Закону №580, передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. 
Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. 
За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. 
Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
Відповідно до частин 9 - 11 статті 93 Закону №580, у редакції на час прийняття наказу про припинення служби в поліції ОСОБА_2 у зв`язку із смертю (загибеллю) поліцейського,  поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. 
Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. 
При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. 
За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. 
Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.
За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Отже, Законом не зазначено за конкретно яку відпустку виплачується грошова компенсація.
Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону № 580, у редакції на час прийняття наказу про припинення служби в поліції ОСОБА_2 у зв`язку із смертю (загибеллю) поліцейського,  поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260), який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 закріплено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4)премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260, у редакції на час прийняття наказу про припинення служби в поліції ОСОБА_2 у зв`язку із смертю (загибеллю) поліцейського,  поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.
Положеннями абзаців 7 та 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. 
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
За п.9 Порядку № 260, у  разі смерті (загибелі) поліцейського членам його сім`ї, батькам та утриманцям виплачується в установленому законодавством порядку грошове забезпечення повністю за той місяць, у якому сталася смерть, а також проводяться інші виплати, право на які виникло на день смерті, та виплачується грошова компенсація за невикористану чергову відпустку в році смерті (загибелі) поліцейського.
Отже, Порядком також не зазначено за конкретно яку відпустку виплачується грошова компенсація.
При цьому, з огляду на відсутність на момент звільнення позивача правового врегулювання спеціальним законодавством питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за попередні роки, суд, керуючись приписами частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що при вирішенні питання щодо виплати компенсації за невикористані дні відпустки підлягали застосуванню приписи Кодексу законів про працю України і Закону України «Про відпустки».
Тобто, вказані норми в сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки у тому числі, передбаченої  статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР  та  статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.
Таким чином, положення  Закону № 3551-ХІІ  не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі №360/4127/19.
Верховний Суд неодноразово у тому числі у постановах від 7 травня 2020 року у справі №360/4127/19, від 14 квітня 2021 року у справі №620/1487/20, від 29 квітня 2021 року у справі №200/602/20-а, від 26 травня 2021 року у справі №360/1362/20, від 11 листопада 2021 року у справі №360/1874/20, вирішував витання виплати поліцейському – учаснику бойових дій компенсації за невикористані дні відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» і статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 
Ці справи стосувалися осіб, звільнених зі служби в поліції, пред`явлених до територіальних управлінь Національної поліції про оскарження бездіяльності щодо невиплати їм грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасникам бойових дій.
У зазначених справах Верховний Суд дійшов висновку про те, що у випадку звільнення поліцейського – учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за невикористані дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Такий висновок суд робив на основі тлумачення пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у його взаємозв`язку із приписами пункту 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року №260.
Стосовно відсутності обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу при звільненні компенсації за невикористану відпустку за роки, що передували року звільнення (смерті), суд зазначає наступне.
Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину 1 статті 60 Закону №580-VIII (набрав чинності 01.05.2022) викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання відносин, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, на які посилається позивач у справі.
Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 в адміністративній справі №620/3663/19.
Проте, право працюючої особи на відпочинок у формі щорічної оплачуваної відпустки закріплено  Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Положеннями  Закону №580-VIII визначені підстави та умови отримання цієї відпустки поліцейськими. Так, відповідно до частини 1 статті  92  і частин 1, 2, 3 і 4 статті  93 Закону №580-VIII  поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки, які складаються з щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю не менше тридцяти календарних днів, на яку мають всі поліцейські, незалежно від займаної посади та характеру виконуваної роботи, та з щорічної додаткової оплачуваної відпустки тривалістю не більше п`ятнадцяти діб, для одержання якої необхідна наявність спеціальної підстави - досягнення п`ятирічного стажу в поліції.
Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин 8 та 11  статті 93 Закону №580-VIII, якими передбачено, що поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що  законом  не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Одночасно, не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яку він уже отримав в попередньому календарному році. При цьому, за бажанням поліцейського, він може використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19 зазначив, що Законом № 580 не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
При цьому, Закон № №580-VIII не регулює питання щодо використання та отримання компенсації за невикористані відпусти, що передували року звільнення (припинення служби).
Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин 2, 3 статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
Відповідно до частини 1 статті 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР.
Так вказана частина 1 статті 24 Закону №504/96-ВР визначає, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Тобто, у наступному календарному році, у тому числі і за умови, що він є роком звільнення (припинення служби), поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), не використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Отже, у наступному календарному році, у тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій, що знайшло своє відображення у постановах від 14.04.2021 у справі №620/1487/20, від 29.04.2021 у справі №200/602/20-а, у якій зазначено, у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі №360/4127/19, від 26 травня 2021 року справа № 360/1362/20, від 11 листопада 2021 року справа №360/1874/20, 27 травня 2021 року справа № 640/20812/18, 24 червня 2021 року справа №520/8054/2020, 09 вересня 2021 року справа №360/3096/20, 23 вересня 2021 року справа № 520/12296/2020, 04 листопада 2021 року справа №440/5244/19, 11 листопада 2021 року справа №360/1874/20.
З огляду на не врегулювання положеннями Закону №580-VIII та Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку про застосування при вирішенні спору у цій справі приписів Закону №504/96-ВР.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України або припинення його служби у зв`язку із смертю (загибелю), їм або їх сім`ї виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної так і додаткової відпусток.
При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб" від 06.09.2023 №3379-IX внесено зміни до Закону України "Про Національну поліцію", якими, зокрема, частину 10 ст. 93 Закону № 580 викладено в такій редакції:
«10. Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні:
щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;
щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
У разі загибелі (смерті) поліцейського грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпусток, передбачених абзацами другим і третім цієї частини, виплачується членам його сім`ї, зазначеним в абзаці третьому частини шостої статті 94 цього Закону, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а в разі їх відсутності такі кошти входять до складу спадщини".
Також, Положеннями абзаців 7 - 9 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 у редакції на час звернення позивача з питання отримання компенсації, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні:
щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;
щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадку призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день призупинення, крім премії.
При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні щорічної відпустки.
Тобто зазначеними змінами усунуто законодавчу прогалину у Законі №580-VIII щодо відсутності регулювання питання виплати поліцейському при його звільненні зі служби компенсації за невикористані дні відпустки за попередні роки.
Зазначена редакція Закону № 580 та Порядку № 260  діяли на час звернення позивача з питання отримання компенсації.
Також, на час звернення позивача діяв Порядок виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців та поліцейських у разі їх загибелі (смерті), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2024 р. № 37,  який визначає механізм виплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткових відпусток членам сімей військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міноборони, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби (далі - військовослужбовці) та поліцейських Національної поліції (далі - поліцейські) у разі їх загибелі (смерті) (п.1 Порядку).
За п.2 - 3 Порядку, у разі загибелі (смерті) військовослужбовців грошова компенсація за всі невикористані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи A I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України “Про відпустки”, виплачується членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, зазначеним в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.
У разі загибелі (смерті) поліцейських грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також щорічної додаткової відпустки поліцейським, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи A I групи, виплачується членам їх сімей, зазначеним в абзаці третьому частини шостої статті 94 Закону України “Про Національну поліцію”, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.
Таким чином, позивач має право на отримання компенсації за невикористану померлим поліцейським днів основної та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
Таким чином, зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом:
- визнання протиправною бездіяльність Донецького державного університету внутрішніх справ щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсацію за невикористані ОСОБА_2 відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 – основна, 15 – додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 – основна, 15 – додаткова), а також невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб; 
- зобов`язання Донецького державного університету внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані ОСОБА_2 відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 – основна, 15 – додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 – основна, 15 – додаткова), а також невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, неправильно вирішив справу що суті спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення вимог.
Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                            П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі № 360/817/24 - задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі № 360/817/24- скасувати. 
Прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Визнати протиправною бездіяльність Донецького державного університету внутрішніх справ щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсацію за невикористані ОСОБА_2 відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 – основна, 15 – додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 – основна, 15 – додаткова), а також невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб.
Зобов`язати Донецький державний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані ОСОБА_2 відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 – основна, 15 – додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 – основна, 15 – додаткова), а також невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст складений та підписаний 19 березня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   А.В. Гайдар

                                                                                                           І.Д. Компанієць