Справа № 464/4240/15-ц                                        Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р. 
Провадження № 22-ц/811/2857/24                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                26 листопада 2024 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Зеліско-Чемерис К.Р.,
з участю: представника позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод в користуванні та вселення, встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в:
У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: усунути йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом передачі ключів і вселення його в цю квартиру, та встановити порядок користування квартирою, виділивши йому у володіння та користування кімнату, яка позначена на поверховому плані цифрою «5», площею 11,6 кв.м., а відповідачці ОСОБА_2 залишити у володінні та користуванні кімнату, яка позначена на поверховому плані цифрою «6», площею 15,6 кв.м., приміщення кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, балкон та кладовку, площею 8 кв.м., яка знаходиться на першому поверсі в другому під`їзді будинку, залишити у їх спільному користуванні.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі договору купівлі-продажу №4534 від 13.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Луньом А.В., йому з відповідачкою на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 – по 1/2 ідеальній частці кожному з них.
У вказаній квартирі він з ОСОБА_2 проживав разом із двома малолітніми дітьми: ОСОБА_4 , 2004 року народження, та ОСОБА_5 , 2006 року народження.
З 24.03.2015 року він перебував у лікарні, а при поверненні з лікарні 30.03.2015 року не зміг потрапити до квартири, оскільки відповідачка змінила замки на вхідних дверях.
З приводу неправомірних дій відповідачки він звертався до органів поліції, де йому порекомендували звернутись до суду.
Зазначав, що виділити в натурі належну йому 1/2 ідеальну частку квартири є неможливим, а невизнання відповідачкою його прав та законних інтересів, як співвласника квартири, а також вчинення з її сторони перешкод у доступі до власного майна та розпорядження ним, призвело до необхідності звернутися до суду із вказаним позовом.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 березня 2023 позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом передачі ключів від квартири та вселити ОСОБА_3 в цю квартиру.
Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_3 у володіння та користування кімнату, яка позначена на поверховому плані цифрою «5», площею 11,6 кв.м., у володінні та користуванні ОСОБА_2 залишити кімнату, яка позначена на поверховому плані цифрою «6», площею 15,6 кв.м.
Приміщення кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору, балкон та кладовку, площею 8 кв.м., яка знаходиться на першому поверсі в другому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , залишено у їх спільному користуванні.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 246 грн. 60 коп. судового збору.
Рішення суду оскаржили відповідачка ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , який не брав участі у справі. Просили рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Постановою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 задоволено частково.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року в частині задоволення позовних вимог про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 – скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині, рішення суду залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2024 року постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою – скасовано, справу в цій частині вимог направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_6 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року у даній справі – закрито. 
Доводи та вимоги апеляційної скарги відповідачки  ОСОБА_2 обгрунтовані тим, що в оскаржуваному рішенні не зазначено відношення третьої особи до даного позову, не враховано ті обставини, що в даній квартирі зареєстровані та проживають двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права яких, як зареєстрованих осіб у спірному помешканні, порушуються. 
Наголошує, що наявність двох житлових кімнат не дозволяє визначити порядок користування квартирою. 
Вказує, що право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім?ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом із власником будинку (квартири), ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Однак, суд на зазначене уваги не звернув та, в порушення вимог закону, не вирішив питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи. 
В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім сторони позивача, не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у їхній відсутності.
Заслухавши пояснення сторони позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №4534 від 13.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Луньом А.В., на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій частки кожного із сторін є рівними, – по 1/2 ідеальній частці.
Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї №1866 від 20.04.2015 року, у квартирі АДРЕСА_1  зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та їхні діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час діти вже є повнолітніми.
20.04.2015 року ОСОБА_3 звертався до Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області із заявою про вчинення ОСОБА_2 перешкод у доступі до квартири АДРЕСА_1 .
За результатами розгляду вказаної заяви, з ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду, та роз`яснено ОСОБА_3 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.
У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі
№6-1500цс15 зазначено, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №363/928/16 (провадження№61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі №750/11539/18 (провадження №61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі №644/5579/19 (провадження №61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі №761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі №719/637/20 (провадження №61-11437св21).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що йому з відповідачкою ОСОБА_2 на праві власності належить по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 , однак, відповідачка чинить перешкоди у користуванні житлом, змінила замки від вхідних дверей та не впускає його у квартиру. У зв`язку з цим, позивач просив усунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом передачі ключів, вселити його та встановити порядок користування квартирою.
Задовольняючи вимогу позивача про встановлення порядку користування квартирою, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, як співвласник квартири, має право на реалізацію свого права володіння та користування нерухомим майном, а тому у його користування слід виділити кімнату, позначену на поверховому плані цифрою «5», площею 11,6 кв.м., у володінні та користуванні відповідачки ОСОБА_2 залишити кімнату, яка позначена на поверховому плані цифрою «6», площею 15,6 кв.м., а інші приміщення квартири (кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридори, балкон та кладовку) – залишити у спільному користуванні сторін, і, власне, такий порядок користування квартирою відповідатиме розмірам житлової площі, належної сторонам, та інтересам сторін.
Судом також ураховано, що позивач просив у користування житлову кімнату, яка є меншою за площею, позаяк, відповідачці відійшла житлова кімната більшої площі і з якої є вихід на балкон, а відтак, права відповідачки встановленням такого порядку користування квартирою жодним чином не порушені. 
Крім того, кімнати є ізольованими, тому перешкод у встановленні такого порядку користування квартирою, на переконання колегії суддів, немає.
Доводи відповідачки про порушення прав та інтересів дітей, у зв`язку із задоволенням вказаної вимоги позивача, колегія суддів відхиляє, як безпідставні, оскільки право дітей на користування спірною квартирою позивачем не оспорюється, а встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками не має наслідком припинення прав дітей на користування жилим приміщенням квартири, в яку вони були вселені, як члени сім`ї співвласників квартири. 
При цьому, необхідно зазначити, що право дітей на користування квартирою є похідним від прав співвласників квартири.
З наведеного слід дійти висновку, що доводи відповідачки щодо неналежного складу учасників справи є помилковими.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення, тому апеляційну скаргу відповідачки в оскаржуваній частині вирішення спору необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – залишити без змін. 
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою –залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 06 грудня 2024 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко

Судді:                                                  С.М. Копняк

                                А.В. Ніткевич