ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року	Львів	Справа № 260/6310/24 пров. № А/857/30667/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді –                                                Шевчук С.М.,
суддів –                                                                     Кухтея Р.В., Носа С.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року про повернення позовної заяви (постановлену  у м.Ужгород, судом під головуванням судді Гаврилка С.Є., дата складання повного тексту ухвали – не зазначена) у справі №260/6310/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,  суд-
ВСТАНОВИВ:
 І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та   скасування постанови – повернуто позивачу. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлену  ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що при винесенні оскарженої ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в обґрунтування строків подання адміністративного позову зазначалося в самому позові про те, що представник ознайомилася 17.09.2024 року, а тому 10-ти денний строк на оскарження постанови починається з цього дня з врахуванням вихідних і пропущеним не є, однак судом першої інстанції не надано належної оцінки вказаним обставинам.
Відповідач подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. 
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, зазначену в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 07 жовтня 2024 року в частині надання до суду мотивованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Так, суд зазначив, що у випадку зазначення судом декількох недоліків позовної заяви в ухвалі суду про залишення позову без руху, усуненню підлягають усі. Натомість, усунення лише одного з недоліків не є належним виконанням ухвали суду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом  встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 жовтня 2024 до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, код ЄДРПОУ 350454559), яким просив: "1.   Якщо Шановний Суд дійде висновку, що строк звернення до суду з даним позовом мною пропущений, то прошу мені поновити, як такий, що пропущений з поважних причин, описаних у даному адміністративному позові; 2. Визнати протиправною та скасувати постанову № 49809249 від 16.11.2023 р. суму у розмірі 182543,31 грн., виданої відділом ДМС у м. Ужгород про стягнення суми з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір у розмірі 182543,31 грн; 3. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.".
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року даний позов було залишено без руху та надано позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення, а саме необхідно було   надати суду доказ сплати судового збору згідно ставок, передбачених Законом України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову майнового   характеру у розмірі 1825,43 грн, належним чином завірену копію постанови про стягнення виконавчого збору № 49809249 від 16 листопада 2023 року, що є предметом оскарження в даній адміністративні справі та надати мотивовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
16 жовтня 2024 року на виконання вказаної ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року адвокатом Сідун О.С. від мені позивача було подано заяву відповідно до якої представником на вимогу ухвали суду було надано доказ сплати судового збору згідно ставок, передбачених Законом України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову майнового   характеру у розмірі 1825,43 грн, належним чином завірену копію постанови про стягнення виконавчого збору № 49809249 від 16 листопада 2023 року.
Однак, в частині вимоги ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року щодо необхідності надання до суду мотивованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, позивачем та представником було залишено поза увагою, а тому позовну заяву повернуто позивачу.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Приписами частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Загальні правила, які закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.
Відповідно до вимог статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця є 10-ти денний строк, установлений частиною другою статті 287 КАС України.
Так, приймаючи рішення про повернення позовної заяви суд першої інстанції дійшов висновку, що недоліки позивачем не усунуті в повному обсязі.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що повертаючи позивачу позовну заяву з підстав пропуску строку звернення до суду, суд не з`ясував належним чином всі суттєві обставини у справі та не надав їм належної оцінки, що в свою чергу позбавило позивача права на звернення до суду.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.
У Кодексі адміністративного судочинства України конституційне право на звернення до суду конкретизоване в частині першій статті 5, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Так, згідно позовної заяви, позивач мав намір оскаржити постанову про стягнення виконавчого збору № 49809249 від 16 листопада 2023 року.
Як вбачається із матеріалів відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем долучено список згрупованих відправлень «рекомендований лист» від 16.11.2023 року, з якого видно, що позивачу направлявся відповідний лист, однак відсутні будь-які докази щодо вмісту вказаного листа, а також дати його отримання.
При цьому, з матеріалами виконавчого провадження представник позивача ознайомилася 17 вересня 2024 року, про що є відповідна розписка.
Позивач з адміністративним позовом звернувся 27.09.2024, тобто в межах строку, який передбачено статтею 287 КАС України.
Наведене свідчить про дотримання позивачем строків звернення до суду та поважність пропуску такого.
Відтак, стверджуючи, що недоліки позивачем не усунуті в повному обсязі, суд першої інстанції не врахував тих обставин, які навів позивач у поданій ним позовній заяві та дійшов помилкового висновку про необхідність подання позивачем мотивованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із наведенням інших поважних причин його пропуску.
Колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Згідно із частиною третьою статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія судів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 260/6310/24 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.    

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос