П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/35720/24	

Перша інстанція: суддя Стефанов  С.О.,
повний текст судового рішення
складено 27.11.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Батуріної Г.О. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.03.2022 року по 18.07.2022 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у сумі 4463,15 гривень щомісячно за період з 18.03.2022 року по 18.07.2022 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 у загальній сумі 17996,57 гривень.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року, відповідно до ст.123, ст.169 КАС України, адміністративний позов залишено без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, в якій позивачу було зазначено про необхідність подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням дійсних та реальних причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.
26.11.2024 року за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява, в якій представник просила відкрити провадження у справі та розпочати розгляд справи, обґрунтовуючи таку заяву тим, що право за звернення позивача з цим позовом не обмежується будь-яким строком. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 року суд першої інстанції повернув позовну заяву на підставі ч.2 ст.123 КАС України, зазначивши про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Не погоджуючись з такою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду, адвокат Батуріна Г.О. в інтересах позивача подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції суду від 27.11.2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Викладене в ухвалі від 27.11.2024 року рішення про повернення позовної заяви обґрунтовано судом першої інстанції наступними обставинами та узагальненими висновками:
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2023 року №374 позивач був виключений зі списків особового складу військової частини з 30.12.2023 року; 
- позивач звернувся до суду з даним позовом 19.11.2024 року;
- строк звернення до суду з даним позовом визначений ч.2 ст.233 КЗпП України в редакції, яка була чиною на момент звільнення позивача і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права;
- з моменту свого звільнення (30.12.2023 року) позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення права на виплату всіх належних сум при звільненні, однак із даним позовом звернувся до суду 19.11.2024 року, тобто з пропуском установлених законодавством строків;
- підстави для поновлення строку звернення позивача до суду зі спірними позовними вимогами відсутні. 
Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи, що право за звернення позивача з цим позовом не обмежується будь-яким строком. 
В обґрунтування своєї позиції апелянт посилається на правові висновки у постановах Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 року у справі №260/3564/22, від 20.11.2023 року у справі №160/5468/23, від 03.10.2024 року №460/25662/23.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. 
Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 5 цієї статті встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Крім того, відповідно до частин 1 та 2 ст.233 КЗпП України, у редакції Закону України від 01.07.2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).
Положення ст.233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві.
Суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому визначені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, відновили свою дію з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року внаслідок відміни постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
При прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції вірно виходив з того, що звернення до суду з даним позовом повинно було бути здійснено позивачем у тримісячний строк, починаючи з дня звільнення позивача, тобто з 30.12.2023 року, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення права на виплату всіх належних сум при звільненні, а незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду
Отже, висновок суду першої інстанції про звернення позивача до суду з цим позовом з пропуском тримісячного строку є вірним.
Посилання апелянта на правові висновки у рішенні та постановах Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 року у справі №260/3564/22, від 20.11.2023 року у справі №160/5468/23, від 03.10.2024 року № 460/25662/23 колегія суддів вважає помилковими, оскільки обставини, за яких Верховний Суд приймав рішення у вказаних справах є відмінними від обставин цієї справи.
Зокрема, у рішенні КАС ВС від 06.04.2023 року у справі №260/3564/22 зазначено, що « …до 19 липня 2022 року строк звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду не був обмежений будь-яким строком, а у правовідносинах, що виникли після цієї дати, позивач не пропустив тримісячного строку, звернувшись до суду 22 вересня 2022 року».
У постановах КАС ВС від 20.11.2023 року у справі №160/5468/23, від 03.10.2024 року №460/25662/23 міститься висновок про те, що суди попередніх інстанцій помилково застосували до спірних правовідносин положення частини 2 статті 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19.07.2022 року, оскільки позивачі у цих справах звільнились з публічної служби до 19.07.2022 року, тобто під час дії частини 2 статті 233 КЗпП України в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.
Як вже зазначено вище, позивач - ОСОБА_1 звільнився з військової служби 30.12.2023 року, тобто вже під час дії частини 2 статті 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19.07.2022 року.
Частиною 1 ст.123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що позивач пропустив строк на звернення до суду з цим позовом з поважних причин, тобто внаслідок незалежних від нього обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Таким причин з матеріалів справи не вбачається, і позивач на їх існування не посилається.
Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не порушено норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.320, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Батуріної Г.О. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька