ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2024 року                                                                                  
м. Чернівці
справа № 718/3000/23
провадження 22-ц/822/783/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Половінкіної Н. Ю.
суддів Височанської Н.К., Одинака О.О.
секретаря Факас А.В.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області
апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 червня 2024 року, головуючий у першій інстанції Войтун О.Б.
ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1  у квітні 2024 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про стягнення грошових коштів
Зазначала, що внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_2 відкрилась спадщина 12 листопада 2023 року.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням розмірів грошового забезпечення за листопад 2019 року, зазначених в уточнюючій оновленій довідці про розмір грошового забезпечення від 04 листопада 2021 року №33/46-1460/7084-У, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити із 01 грудня 2019 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії з урахуванням розмірів грошового забезпечення за листопад 2019 року, зазначених в уточнюючій оновленій довідці про розмір грошового забезпечення від 04 листопада 2021 року №33/46-1460/7084-У, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області», провести виплату пенсії.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в частині перерахування ОСОБА_2 пенсії з 01 грудня 2019 року з урахуванням розмірів грошового забезпечення за листопад 2019 року, зазначених в уточнюючій оновленій довідці про розмір грошового забезпечення від 04 листопада 2021 року №33/46-1460/7084-У, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області».
Звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у грудні 2023 року з заявою про виплату неодержаної ОСОБА_2 пенсії в сумі 325504 грн 56 коп. за рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомленням від 18 грудня 2023 року за № 2400-1703-8/53008 відмовлено у виплаті успадкованих пенсійних сум, посилаючись на потребу заміни стягувача у справі та відповідне фінансування з Державного бюджету України.
Після чого звернулась до  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у лютому 2024 року з заявою про виплату неодержаної  ОСОБА_2  пенсії в сумі 325504 грн 56 коп. за рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а, в якій зазначила, що ОСОБА_2 не був стороною виконавчого провадження, виконавчий лист не видавався, а тому не може бути проведено заміну сторони виконавчого провадження.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомленням від 05 березня 2024 року за № 2400-1703-8/9731 зазначено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 18 грудня 2023 року за № 2400-1703-8/53008 було надано вичерпну відповідь з вказаного питання.
Вважає, що посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на необхідність заміни сторони у виконавчому провадженні та відмова виплатити недоотриманої за житія померлим чоловіком пенсію в позасудовому (добровільному) порядку є незаконними.

Просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 неодержану чоловіком ОСОБА_2 за життя пенсію в сумі 325504 грн 56 коп.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 недоодержану чоловіком ОСОБА_2 за життя у зв`язку із смертю пенсію в сумі 325504 грн 56 коп. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в апеляційній скарзі просить рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про стягнення коштів відмовити.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Зазначає, що суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі - в автоматизованій базі даних у підсистемі «Реєстр судових рішень» інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України .
У зв`язку із смертю стягувача до Реєстру вноситься інформація про особу, яка має право на отримання недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю стягувача.
Вважає, що підлягає заміні сторона виконавчого провадження правонаступником ОСОБА_1 .
Вказує, що чинним законодавством (ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») передбачений інший спосіб отримання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
Тому вважає вимоги ОСОБА_1 про виплату грошових коштів в сумі 325504 грн 56 коп., нарахованих за життя ОСОБА_2 , безпідставними.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Колегія судді вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позов  ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про стягнення коштів, суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягає захисту право  ОСОБА_1  на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області  пенсійних виплат, які були нараховані, але не виплачені ОСОБА_2  згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.
На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 прийнято спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_2 , до складу якої входять кошти сумі 325504 грн 56 коп. нарахованої, але не виплаченої донарахованої пенсії.
Положення частини другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю.
Водночас суд першої інстанції послався на те, що у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішений за правилами частини 1 статі 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам відповідає.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14 листопада 2023 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням розмірів грошового забезпечення за листопад 2019 року, зазначених в уточнюючій оновленій довідці про розмір грошового забезпечення від 04 листопада 2021 року №33/46-1460/7084-У, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити із 01 грудня 2019 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії з урахуванням розмірів грошового забезпечення за листопад 2019 року, зазначених в уточнюючій оновленій довідці про розмір грошового забезпечення від 04 листопада 2021 року №33/46-1460/7084-У, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області», провести виплату пенсії.
На підставі розрахунку, здійсненого автоматизованою системою Розрахунку пенсій Пенсійного фонду України, доплата до пенсії ОСОБА_2 з грудня 2019 року по червень 2022 кроку становить в сумі 325504 грн 56 коп.
За довідкою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Блауш Н.З. від 23 січня 2024 року №8/01-16 заведено спадкову справу 06 грудня 2023 року №25/2023 (номер у Спадковому реєстрі 71678691) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Спадкоємицею за законом є дружина ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом 06 грудня 2023 року.
Крім неї спадкоємцями за законом є батько померлого ОСОБА_3 , мати померлого ОСОБА_4 та донька померлого ОСОБА_5 , які відмовились від належної їм спадщини на користь ОСОБА_1 
ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у грудні 2023 року з заявою про виплату неодержаної ОСОБА_2 пенсії в сумі 325504 грн 56 коп. за рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомленням від 18 грудня 2023 року за № 2400-1703-8/53008 відмовлено у виплаті успадкованих пенсійних сум, посилаючись на потребу заміни стягувача у справі та відповідне фінансування з Державного бюджету України.
Після чого ОСОБА_1 звернулась до  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у лютому 2024 року з заявою про виплату неодержаної  ОСОБА_2  пенсії в сумі 325504 грн 56 коп. за рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а, в якій зазначила, що ОСОБА_2 не був стороною виконавчого провадження, виконавчий лист не видавався, а тому не може бути проведено заміну сторони виконавчого провадження.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомленням від 05 березня 2024 року за № 2400-1703-8/9731 зазначено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 18 грудня 2023 року за № 2400-1703-8/53008 було надано вичерпну відповідь з вказаного питання.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.
При цьому згідно зі  пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.
Предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення є стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 неодержаної за життя ОСОБА_2 пенсії в сумі 325504 грн 56 коп.
Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначалася відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у виплаті як спадкоємцю успадкованих сум донарахування до пенсії.
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням розмірів грошового забезпечення за листопад 2019 року, зазначених в уточнюючій оновленій довідці про розмір грошового забезпечення від 04 листопада 2021 року №33/46-1460/7084-У, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області». 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити із 01 грудня 2019 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії з урахуванням розмірів грошового забезпечення за листопад 2019 року, зазначених в уточнюючій оновленій довідці про розмір грошового забезпечення від 04 листопада 2021 року №33/46-1460/7084-У, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області», провести виплату пенсії.
За довідкою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Блауш Н.З. від 23 січня 2024 року №8/01-16 заведено спадкову справу 06 грудня 2023 року №25/2023 (номер у Спадковому реєстрі 71678691) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Спадкоємицею за законом є дружина ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом 06 грудня 2023 року.
Згідно з частиною першою – третьою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (частина друга статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій зазначеної статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина третя статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Таким чином, законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).
Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19).
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості – переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові     від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту – смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї – спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
Суд першої інстанції, встановивши, що за життя ОСОБА_2 на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснено перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року з урахуванням розмірів грошового забезпечення за листопад 2019 року, зазначених в уточнюючій оновленій довідці про розмір грошового забезпечення від 04 листопада 2021 року №33/46-1460/7084-У, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області», яку ОСОБА_2 не отримано в сумі 325504 грн 56 коп., а ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка складається із зазначеної суми, недотриманої у зв`язку зі смертю спадкодавця, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 має право на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 325504 грн 56 коп. пенсійних виплат, які нараховані, але не виплачені ОСОБА_2 . 
Не можна погодитися з посиланням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в апеляційній скарзі,  що підлягає заміні сторона виконавчого провадження правонаступником ОСОБА_1 .
Фактично такі доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зводяться до обрання ОСОБА_1 неправильного способу захисту.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що «розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом».
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У §145 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.
У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Такі правові позиції Верховний Суд виклав в постановах від 22 травня 2019 року у справі №310/7353/13-ц та від 17 березня 2020 року у справі 274/4841/17.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
Обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_6 зазначалася відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у виплаті як спадкоємцю успадкованих сум підвищення до пенсії.
Тобто, мають місце правовідносини з спору між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та  ОСОБА_1  з виплати 325504 грн 56 коп. пенсійних виплат, які нараховані, але не виплачені спадкодавцю ОСОБА_2 згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а.

Натомість, резолютивна частина рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії має зобов`язальний характер, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити із 01 грудня 2019 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії з урахуванням розмірів грошового забезпечення за листопад 2019 року, зазначених в уточнюючій оновленій довідці про розмір грошового забезпечення від 04 листопада 2021 року №33/46-1460/7084-У, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області», провести виплату пенсії.
Наведеним рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №600/121/22-а не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_2 певної суми коштів. 
Велика Палата Верховного Суду у пункті 58 постанови від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц вказала, що беручи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, вказане процесуальне питання, у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішено за правилами статей 52, 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.
Не заслуговують на увагу наведені у апеляційній скарзі доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки немає бюджетних призначень за відповідними нарахуваннями.
Європейський суд з прав людини зауважив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (пункт 26 рішення від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України», заява № 63134/00).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2023 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2023 року підлягає залишенню без змін.
Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 29 жовтня 2024 року.

Головуючий                                                                          Н. Ю. Половінкіна
Судді                                                               Н. К. Височанська
О. О. Одинак