Номер провадження: 22-ц/813/6965/24 
Справа № 522/13390/24-Е
Головуючий у першій інстанції Чорнуха Ю.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
заявник -   ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2024 у складі судді Чорнухи Ю.В.,
встановив:
У серпні 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , у якій просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 та визначити тимчасові обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов`язки, а саме:
- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання та перебування ОСОБА_1 ;
- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше, ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;
- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.
Заява обґрунтована тим, що після звернення заявниці до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 став вести себе вкрай агресивно та неадекватно, почав стежити за заявницею та застосовувати психологічне насилля в її адресу. Він погрожує заявниці фізичною розправою, шантажує та ображає її гідність. ОСОБА_1 двічі зверталась до правоохоронних органів із заявами щодо протиправних дій ОСОБА_2 , у зв`язку з чим 01.08.2024 посадовою особою ВП ОРУП № 1 ГУНП в Херсонській області було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 3 доби до 21 год. 45 хвилин 04.08.2024. Після закінчення строку дії припису ОСОБА_2 відновив свої протиправні дії.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2024 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа -  ОСОБА_2  про видачу обмежувального припису задоволено частково. Видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , у якому визначено тимчасові обмеження його прав, та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_2 перебувати в місці проживання та перебування ОСОБА_1 ; заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань менше, ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ; заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видано строком на 3 (три) місяці. В іншій частині заяву залишено без задоволення.
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2024 змінити в частині визначеного судом строку дії обмежувального припису, збільшивши строк дії обмежувального припису, виданого судом щодо ОСОБА_2 з 3 місяців до 6 місяців. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що встановлюючи 3-х місячний строк дії обмежувального припису, суд першої інстанції не навів жодних мотивів такого рішення. Натомість в матеріалах справа наявні достатні докази необхідності застосування максимального строку дії обмежувального припису у 6 місяців.
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, призначене на 07.11.2024 та проведеному в режимі відеоконференції з`явився: представник скаржниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 
ОСОБА_4 до суду не з`явився, хоча був повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направив.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, пояснення представника скаржника, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.        
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2024 оскаржується ОСОБА_1 лише в частині строку дії обмежувального припису, тому в іншій його частині у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України та роз`яснень п.15 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» колегією суддів не перевіряється. 
Оскаржуване рішення суду, в частині його оскарження, зазначеним вимогам відповідає, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 вересня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, що підтверджується долученою до матеріалів заяви копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка  ОСОБА_6 , дружини  ОСОБА_1 . 
В матеріалах справи відсутні відомості про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Отже, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» на заявника та заінтересовану особу розповсюджується дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 25.07.2024 зверталась до відділення поліції № 2 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції № 1, що підтверджується талоном повідомлення єдиного обліку від 25.07.2024 за № 17678 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію. Проте оскільки копія заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію суду не була надана, тому суд позбавленої можливості встановити суть звернення.
В цей день, 25.07.2024 між заявником (замовник) та ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ «ЦЕНТР» (Виконавець) укладено договір про надання охоронних послуг № 19/24-ГШР/АТ строком дії на 1 рік. Згідно п. 2.1. зазначеного договору Замовник доручає та оплачує, а Виконавець забезпечує за дорученням Замовника Охорону Замовника та/або переміщення Замовника по маршруту.
01.08.2024 посадовою особою ВП ОРУП № 1 ГУНП в Херсонській області видано терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 строком на 3 доби: з 21 год. 45 хв.01.08.2024 до 21 год. 45 хвилин 04.08.2024. Вказаним терміновим заборонним приписом ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині визначення дії строку обмежувального припису на 3 місяці, районний суд виходив з необхідності встановлення саме такого строку для видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 . 
Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. 
Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»). 
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Звертаючись до суду із вказаною апеляційною скаргою,  ОСОБА_1  не оскаржуючи фактичні обставини справи, просить суд лише змінити рішення в частині визначеного судом строку дії обмежувального припису, збільшивши строк дії обмежувального припису, виданого щодо ОСОБА_2 з 3 місяців до 6 місяців.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що застосування обмежувального припису щодо ОСОБА_2 протягом максимального за законодавством 6-ти місячного строку, за встановлених у справі обставин є невиправданим, адже не повністю враховує сукупності доказів, наявних у справі, що підтверджують характер вчинюваних скаржником протиправних дій стосовно заявника та які не свідчать про те, що обмежувати його права у справі слід протягом якомога довшого терміну. 
На думку колегії суддів, достатнім строком застосування щодо скаржника обмежувального припису будуть три місяці.
Необхідність збільшення строку дії обмежувального припису ОСОБА_1 аргументувала тим, що в матеріалах справа наявні достатні докази необхідності застосування максимального строку дії обмежувального припису у 6 місяців. Зокрема, таким доказом є виданий 01.08.2024 посадовою особою ВП ОРУП № 1 ГУ НП в Херсонській області Терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , якого зобов`язано було залишити місце проживання Заявниці, заборонено вхід та перебування в місці її проживання (перебування) та заборонено в будь-яким спосіб контактувати з Заявницею, однак одразу після закінчення строку дії вказаного припису ОСОБА_2 відновив психологічне насилля відносно неї. Крім того, листом від 19.08.2024 Відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області підтверджується, що ОСОБА_2 , навіть, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру та відносно нього було складено протокол серії ВАД № 168454. Вказаний доказ не був долучений до заяви про видачу обмежувального припису лише тому, що його було отримано після винесення рішення суду першої інстанції, хоча адвокатський запит був поданий мною раніше
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідив всі доводи та докази заявника, подані заявницею в підтвердження викладених у заяві обставин, в тому числі і виданий 01.08.2024 посадовою особою ВП ОРУП № 1 ГУ НП в Херсонській області Терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , надав оцінку кожному доказу окремо і в їх сукупності, виклавши їх у своєму рішенні.
При цьому, щодо долучення до апеляційної скарги листа Відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.08.2024р. слід зазначити наступне. 
Так, за вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені ч. 1 ст. 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Посилання скаржника на те, що вищевказаний лист від 19.08.2024 не був долучений до заяви про видачу обмежувального припису, оскільки його було отримано після ухвалення оскаржуваного рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 922/393/18.
Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить. 
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що строк дії обмежувального припису визначений судом першої інстанції у три місяці забезпечить заявницю від потенційних проявів насильства з боку заінтересованої особи. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду, в оскаржуваній частині без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2024 в оскарженій частині залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09.12.2024

Головуючий        

Судді: