ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/954/25 Справа № 206/932/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого судді- Максюти Ж.І.
суддів: Космачевської Т.В., Новікової Г.В.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпрі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Пархоменко Юлії Сергіївни на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2024 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.12.2020 р. між ПрAT «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту №2443/20-Т/Дп/01, на підставі якого страховик взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyota Camri», д/н НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 24.01.2021р. в м. Дніпро по вул. Гаванська,1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota Camri», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та «Subaru Outback», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно з полісом №АР-9225535. У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрAT «СК «Арсенал Страхування» автомобіль «Toyota Camri», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 . Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2021р. у справі №206/470/21 провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також, рішенням Господарського суду м. Києва від 28.12.2022р. у справі №910/10712/22 встановлено наявність вини водія автомобіля «Subaru Outback», д/н НОМЕР_2 у скоєнні ДТП. ПрAT «СК «Арсенал Страхування» сплатило на рахунок ремонтної організації власника транспортного засобу «Toyota Camri», д/н НОМЕР_1 , страхове відшкодування у розмірі 145 154 грн. 81 коп., а тому на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» і ст. 993 ЦК України набуло право вимоги до винної особи – ОСОБА_1 і його страховика ПрАТ «Страхова група «ТАС» в межах фактичних витрат. ПрАТ «Страхова група «ТАС» лише частково компенсувала ці витрати, а саме у розмірі 130 000 грн., в межах ліміту страхової відповідальності за полісом. Залишок витрат має компенсувати винний у ДТП ОСОБА_1 ,а саме у розмірі 15 154 грн. 81 коп. (145 154 грн. 81 коп. – 130 000 грн. = 15 154 грн. 81 коп.). Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, представник позивача просила суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 15 154 грн. 81коп.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2024 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задоволені.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, суму - у розмірі 15 154 грн. 81 коп.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — адвокат Пархоменко Ю.С., посилаючись на необ`єктивність, необґрунтованість рішення суду, та на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає те, що судом наведено оцінку доказам, які надані лише позивачем.
Звертають увагу на те, що судом визначено єдину підставу для задоволення позовних вимог це те, що матеріалами справи підтверджується вина ОСОБА_1 , як водія  автомобіля «Subaru Outback», д/н  НОМЕР_2 , а отже вона є встановленою та не потребує додаткового доказування, при цьому проігноровано ч. 6 ст. 82 ЦПК України, а саме те, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Також, вважають, що суд першої інстанції помилково посилався на Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2021 року у справі №206/470/21, оскільки вона стосується іншої особи, а не відповідача ОСОБА_1 .
Одночасно зазначають, що Господарський суд м. Києва розглядаючи справу №910/10712/22 дійшов висновку про те, що водій автомобіля «Subaru Outback», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, що не відповідає дійсності, оскільки Господарський суд взагалі не мав права вирішувати питання щодо притягнення особи про адміністративне правопорушення.
Крім того, ОСОБА_1 не був визнаний винним у встановленому законом порядку і не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП у зв`язку із подією даного ДТП.
У відзиві на апеляційну скаргу ПрAT «СК «Арсенал Страхування» посилається на те, що доводи апеляційної скарги є формальними, вважають рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 24.01.2021р. в м. Дніпрі по вул. Гаванська, 1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Subaru Outback», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля «Toyota Camri», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
За наслідками вказаної ДТП на місці події складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 195240 щодо ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Subaru Outback», реєстраційний номер НОМЕР_2 та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 121218 щодо ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем «Toyota Camri», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 19.05.2021р. у справі №206/470/21 провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. №16-17).
Також, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 судом встановлено, що водій ОСОБА_3 перед зміною напрямку руху (повороту ліворуч) переконалась, що транспортні засоби на зустрічній полозі руху відсутні, а тому почала здійснювати маневр в той момент, коли не могла створити перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Сама локалізація місця пошкодження транспортного засобу ОСОБА_3 свідчить про те, що удар її транспортному засобу прийшовся в той момент, коли нею маневр вже був майже здійснений. Тоді, як потерпілий ОСОБА_1 перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів та виїхав на неї в той момент, коли на полозі зустрічного руху водій ОСОБА_3 закінчувала маневр (поворот ліворуч). Дані обставини підтверджуються як схемою дорожньо-транспортної пригоди, так і фото із розташуванням транспортних засобів на місці події, на яких видно їх місце розташування після зіткнення, при цьому сторони в судовому засіданні не оспорювали та не вказували, що хтось із водіїв з`їхав з місця ДТП. На цих фото також видно локалізацію механічних ушкоджень, отриманих транспортними засобами внаслідок зіткнення. При цьому, враховуючи, що транспортний засіб марки «SUBARU OUTBACK», номерний знак НОМЕР_2 фактично вдарив транспортний засіб марки «Toyota Camri», номерний знак НОМЕР_1 , правою стороною, а не лівою, свідчить про те, що водій ОСОБА_1 не впевнився в безпечності маневру обгону, розпочав його по зустрічній смузі руху, саме через те, що попереду їдучий транспортний засіб зменшив швидкість (адже для нього було чітко видно, що транспортний засіб марки «Toyota Camri», номерний знак НОМЕР_1 , має намір здійснити маневр повороту), та коли помітив транспортний засіб, що з`їжджав з дороги розпочав гальмування, та його фактично занесло на швидкості, а тому відбулось зіткнення, та удар саме правою стороною фактично вже на з`їзді з проїзної частини.
Крім того, у рішенні від 28.12.2022р. по справі №910/10712/22 Господарський суд м. Києва дійшов висновку, що водій автомобіля «SUBARU OUTBACK», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху.
Дії водія автомобіля «SUBARU OUTBACK», номерний знак НОМЕР_2 , який перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів та виїхав на неї в той момент, коли на полозі зустрічного руху водій автомобіля «Toyota Camri», номерний знак НОМЕР_1 , закінчувала маневр (поворот ліворуч), були неправомірними, і такі дії водія автомобіля «SUBARU OUTBACK», номерний знак НОМЕР_2 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із завданою власнику автомобіля «Toyota Camri», шкодою.
Також, у вказаному рішенні, суд дійшов висновку про те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність вини водія автомобіля «Subaru Outback», реєстраційний номер НОМЕР_2 у скоєні ДТП, що мала місце 24.01.2021р. у Дніпрі по вул. Гаванська, 1, за участі застрахованого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» автомобілем (а.с. №21-24).
Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, вина ОСОБА_1 є такою, що встановлена рішеннями судів та не потребує додаткового доказування при розгляді даної справи.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «SUBARU OUTBACK», д/н НОМЕР_2 , застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР-9225535 (термін дії з 18.12.2020р. по 17.12.2021р.). Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн., франшиза - 0,00 грн.
Страховиком ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на підставі складених страхових актів №006.00130621-2 від 11.02.2021р. та № 006.00130621-3 від 01.03.2021р., виплачено на рахунок ремонтної організації страхове відшкодування у розмірі 145 154 грн. 81 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 7859612 від 15.02.2021р. та № 10951076 від 01.03.2021р.
Страховик відповідача - ПрАТ «Страхова група «ТАС» частково компенсувало страхове відшкодування, сплативши на користь AT «СК «Арсенал Страхування» 130 000 грн., на виконання вимог рішення Господарського суду м. Києва від 28.12.2022р. у справі №910/10712/22.
Таким чином, представник позивача просила стягнути з винного у ДТП ОСОБА_1 залишок страхового відшкодування, який він не отримав від ПрАТ «Страхова група «ТАС» у розмірі 15 154 грн. 81 коп. (145 154 грн. 81 коп. – 130 000 грн. = 15 154 грн. 81 коп.).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи та застосував матеріальні норми права, які регулюють спірні правовідносини.
Так, суд першої інстанції зазначив, що ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Отже, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, потрібно враховувати положення статті 1192 ЦК України.
Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду (частина перша статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Таким чином, потерпілий має право вимоги до страховика в договірному зобов`язанні згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Страховик здійснює виплати відповідно до умов договору, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде визнана страховим випадком, виключно в межах страхової суми.
Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підтвердила зазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди шкоди (настання страхового випадку) винуватець дорожньо-транспортної пригоди не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 81 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу).
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування».
Суд першої інстанції, з`ясовуючи характер спірних правовідносин та застосовуючи норми матеріального права, які такі правовідносини регулюють, вірно визначився, що правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією, що передбачає відшкодування винною у дорожньо-транспортній пригоді особою, різниці між виплаченим повним страховим відшкодуванням та виплаченою сумою страхового відшкодування в межах ліміту страхування страхової компанії, де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , що не виключає деліктні обов`язки відповідача у повному покритті збитків, які поніс позивач.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом проігноровано ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не беруться до уваги та спростовуються матеріалами справи, оскільки Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2021 року встановлено, що водій ОСОБА_3 перед зміною напрямку руху (повороту ліворуч) переконалась, що транспортні засоби на зустрічній полосі руху відсутні, а тому почала здійснювати маневр в той момент, коли не могла створити перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Сама локалізація місця пошкодження транспортного засобу ОСОБА_4 свідчить про те, що удар її транспортному засобу прийшовся в той момент, коли нею маневр вже був майже здійснений. Тоді, як потерпілий ОСОБА_1 перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів та виїхав на неї в той момент, коли на полосі зустрічного руху водій ОСОБА_3 закінчувала маневр (поворот ліворуч). Дані обставини підтверджуються як схомою дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4) так і фото із розташуванням транспортних засобів на місці події (а.с.7) на яких видно їх місце розташування після зіткнення, при цьому сторони в судовому засіданні не оспорювали та не вказували, що хтось із водіїв з`їхав з місця дтп, так і видно локалізацію механічних ушкоджень, отриманих транспортними засобами внаслідок зіткнення. При цьому, враховуючи, що транспортний засіб марки SUBARU OUTBACK, номерний знак НОМЕР_2 фактично вдарив транспортний засіб марки Toyota, номерний знак НОМЕР_1 правою стороною, а не лівою, свідчить про те, що водій ОСОБА_1 не впевнився в безпечності маневру обгону, розпочав його по зустрічній смузі руху, саме через те, що попереду їдучий транспортний засіб зменшив швидкість,( адже для нього було чітко видно, що транспортний засіб марки Toyota, номерний знак НОМЕР_1 , має намір здійснити маневр повороту), та коли помітив транспортний засіб, що з`їжджав з дороги розпочав гальмування, та його фактично занесло на швидкості, а тому відбулось зіткнення та удар саме правою стороною фактично вже на з`їзді з проїзної частини. 
Як вбачається із рішення Господарського суду м. Києва від 28 грудня 2022 року приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення 130000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №2443/20-Т/Дп/01 від 23.12.2020 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Subaru", державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 130000,00 грн.
Вказаним рішенням встановлено, що за наслідками спірної ДТП на місці події складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 195240 щодо ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Subaru", державний номерний знак НОМЕР_2 та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 121218 щодо ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем "Toyota" державний номерний знак НОМЕР_1 .
До Самарського районного суду м. Дніпропетровська передані лише матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 .
Суд встановив, що із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 195240 щодо ОСОБА_1 , вбачається, що останній порушив вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху, тобтоводій, який виконуючи обгін, не переконався в безпечності маневру та здійснив зіткнення з іншим ТЗ, є винним у порушенні Правил дорожнього руху.
Тому, враховуючи встановлені судом під час розгляду цієї справи обставини, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що наданими позивачем доказами підтверджується наявність вини водія автомобіля "Subaru", державний номерний знак НОМЕР_2 у скоєні ДТП, що мала місце 24.01.2021 у Дніпро по вул. Гаванська, 1 за участю із застрахованим позивачем автомобілем та рішенням від 28 грудня 2022 року задовольнив позов у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що Господарський суд взагалі не мав права вирішувати питання щодо притягнення особи про адміністративне правопорушення, не беруться до уваги, оскільки рішенням Господарського суду м. Києва від 28 грудня 2022 року не вирішувалося питання щодо притягнення відповідача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а на підставі встановлених судом обставин задоволено позов приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення 130000,00 грн., оскільки до позивача відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не був визнаний винним у встановленому законом порядку і не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП у зв`язку із подією даного ДТП, то слід звернути увагу на постанову Верховного Суду від 4 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц в якій зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін
(частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,
на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),
що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин,
які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування
(частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку
про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказів щодо спростування обставин справи ані в суді першої, а ні в суді апеляційної інстанції апелянтом не надано. 
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача в порядку суброгації майнових збитків у розмірі, що не була покрита страховою компанією, де застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, враховуючи, що нових обставин та письмових доказів скаржник не надав, які б не були досліджені судом першої інстанції та яким не було б надано належної правової оцінки.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Пархоменко Юлії Сергіївни - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: