У Х В А Л А
 
18 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 761/27113/23
провадження № 61-2511ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ніколаєва Володимира Олександровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат, відшкодування моральної шкодита 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2023 року    ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 
(далі - ПАТ «СК «Уніка») заборгованість за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» від 26листопада 2020 року 
№ 012087/4605/0000138, яка складається з суми страхового відшкодування за ризиком «незаконне заволодіння транспортним засобом» у розмірі 958 580,85 грн,  пені в розмірі 50 800,00 грн, трьох відсотків річних у розмірі 41 753,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 291 459,24 грн та 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього на суму 1 442 593,09 грн. 
05 червня 2024 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позов задоволено частково. 
Стягнуто з ПАТ «СК «Уніка» на користь   ОСОБА_1 страхове відшкодування врозмірі 953 580,85 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У задоволенні позовних вимог про стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
23 січня 2025 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ПАТ «СК «Уніка» задоволено.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києвавід 05 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
27 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ніколаєв В. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду 
м. Києва від 05 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 23 січня 2025 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови складено 28 січня 2025 року. 
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій
статті 394 цього Кодексу.
З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що датою складення повного тексту постанови Київського апеляційного суду 
від 23 січня 2025 року зазначено 28 січня 2025 року.
Строк на касаційне оскарження судових рішень заявником не пропущено, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту оскаржуваної постанови. Тому відсутня процесуальна необхідність у вирішенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Касаційна скарга подана в строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 910/18036/17, 
від 23 жовтня 2019 року в справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року в справі № 902/761/18, від 04 березня 2019 року в справі № 917/2101/17, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 398, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ніколаєва Володимира Олександровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року.
Витребувати з Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу 
№ 761/27113/23 за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат, відшкодування моральної шкоди.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 О. М. Ситнік
                                                                                                             В. М. Ігнатенко
                                                                                                             І. М. Фаловська