ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2025 р.                                                          Справа №909/953/21
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя                                                                              Желік М.Б. 
судді                                                                                                     Орищин Г.В.
                                                                                                     Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» №75.3.4.1/34 від 13.01.2025 (вх. №01-05/162/25 від 15.01.2025) 
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2024 (суддя Стефанів Т.В., повний текст складено 30.12.2024)
у справі №909/953/21
за заявою Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району
до боржника Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району
про банкрутство

за участю представників:
від апелянта: Табака В.М. - представник
від інших учасників: не з`явились

Учаснику процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2024 у справі №909/953/21 задоволено клопотання ліквідатора Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. № 20 від 19.12.2024 про стягнення коштів з кредиторів пропорційно сумі вимог кредиторів у реєстрі; стягнуто з Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. 251 105,19 грн. - грошової винагороди арбітражного керуючого; стягнуто з Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району на користь арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. 72855,01 грн. - грошової винагороди арбітражного керуючого; стягнуто з КП «Івано-Франківськводоекотехпром» на користь арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. 112 820,44 грн. - грошової винагороди арбітражного керуючого.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, кредитор звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2024 у справі №909/953/21 в частині стягнення винагороди та витрат з КП «Івано-Франківськводоекотехпром» на користь ліквідатора боржника Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. та прийняти нове рішення, яким відмовити ліквідатору боржника Ігнатіву О.Л. в стягненні неоплачених сум грошової винагороди та витрат з кредитора. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025, поновлено Комунальному підприємству «Івано-Франківськводоекотехпром» строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2024 у справі №909/953/21, відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк для подання суду відзиву на апеляційну скаргу до 14.02.2025, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 19.02.2025.
17.02.2025 ОСОБА_1 подав суду відзив, у якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
18.02.2025 Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина (району) подала відзив на апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на подання відзиву.
В судовому засіданні 19.02.2025 представник апелянта надав суду пояснення щодо доводів, викладених у скарзі, просив оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині стягнення винагороди та витрат з КП «Івано-Франківськводоекотехпром» на користь ліквідатора боржника арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. та прийняти нове рішення, яким відмовити ліквідатору в стягненні неоплачених сум грошової винагороди та витрат з кредитора.
Інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не з`явились.
Відзив арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л. на апеляційну скаргу сформовано у системі «Електронний суд» 17.02.2025, тобто з пропуском строку, встановленого в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 (до 14.02.2025). Відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що ліквідатор не порушує питання поновлення строку на подання відзиву, такий підлягає залишенню без розгляду. 
Кредитор боржника - Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина (району) подала відзив на апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на подання відзиву у зв`язку з перебуванням уповноваженого представника на лікуванні. Відповідно до  ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Проте, заявник просить поновити строк, що встановлений у відповідності до вимог ч.1 ст.263 ГПК України судом, тобто не є строком, встановленим законом. Відтак в апеляційного суду відсутні підстави для задоволення заяви про поновлення строку, а відзив кредитора підлягає залишенню без розгляду на підставі ч.2 ст.118 ГПК України.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст оскарженої ухвали.

У провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа №909/953/21 за заявою Івано-Франківської КЕЧ району про банкрутство Будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району.
Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2022 Будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру щодо Будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району строком на 6 місяців; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л.
19.10.2022 на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено повідомлення про визнання Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
19.12.2024 ліквідатор у справі арбітражний керуючий Ігнатів О.Л. подав суду першої інстанції клопотання № 20 від 19.12.2024 (вх. № 19925/24 від 19.12.2024) про стягнення оплати послуг арбітражного керуючого з кредиторів пропорційно сумі вимог кредиторів у реєстрі.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2024 суд, серед іншого, затвердив ліквідаційний баланс Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району, затвердив звіт ліквідатора Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси за результатами ліквідаційної процедури Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району, затвердив звіт ліквідатора Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси Любомировича про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора.
В оскарженій ухвалі від 20.12.2024 суд першої інстанції врахував, що надання послуг арбітражного керуючого відбувається на платній основі, звіт ліквідатора про оплату послуг арбітражного керуючого погоджений комітетом кредиторів (в частині основної винагороди), матеріали справи містять належні і допустимі докази понесених витрат, та дійшов висновку про задоволення клопотання ліквідатора про стягнення коштів з кредиторів пропорційно сумі вимог кредиторів у реєстрі, а саме: з Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області - 251 105,19 грн., з Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району - 72 855,01 грн., з КП «Івано-Франківськводоекотехпром» - 112 820,44 грн. 

Узагальнені доводи апелянта (кредитора) та заперечення інших учасників справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржену ухвалу постановлено з порушенням норм матеріального права. Зокрема, апелянт зазначає, що сума, стягнута з КП «Івано-Франківськводоекотехпром» на користь ліквідатора у розмірі 112 820,44 грн, є необґрунтованою, оскільки цей розмір розраховано з неправильним процентним співвідношенням кредиторських вимог. 
Так, в ухвалі від 20.12.2024 у справі №909/953/21 перелічено усі кредиторські вимоги, що були заявлені та включені до реєстру вимог кредиторів, загальна сума яких становить 6 932 408,24 грн. і у відсотковому співвідношенні вимоги КП «Івано-Франківськводоекотехпром» становлять 10,95%, тому сума стягнення має становити 47  827,48 грн. Проте, ліквідатор боржника не включив до розрахунку вимоги ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», внаслідок чого було порушено відсоткове співвідношення стягнення та порушено майнові права апелянта і кредиторів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.  

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Вирішуючи питання про стягнення з кредиторів оплати грошової винагороди арбітражного керуючого, судом враховується належність виконання арбітражним керуючим обов`язків, покладених на нього законодавством про банкрутство.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14.12.2021 у справі №902/626/20 та у постанові від 22.08.2023 у справі №903/160/22, кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
При цьому, можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 30.01.2019 №910/32824/15, якщо оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам. Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.
Надання послуг арбітражного керуючого як суб`єкта незалежної професійної діяльності відбувається на платній основі, а отримання оплати за виконання повноважень є гарантією незалежності арбітражного керуючого під час провадження діяльності у справі про банкрутство.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 3 Конституції України), права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (стаття 22 Конституції України).
Право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищено статтею 43 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Широке тлумачення Європейським судом з прав людини даної норми покладає на суд обов`язок захистити право особи (по даній справі конституційне право ліквідатора на оплату праці) в такий спосіб, щоб порушене, не визнане або оспорюване право отримало ефективний та справедливий спосіб захисту.
Слід зазначити, що підхід до інтересу кредитора при вирішенні питання про стягнення оплати послуг ліквідатора має відповідати положенням не лише Кодексу України з процедур банкрутства, але й міжнародним правовим актам, забезпечувати в такий спосіб єдиний підхід до застосування положень закону про банкрутство, втілювати принципи правової визначеності та верховенства права.
Положення статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства імперативно закріплюють щомісячний характер нарахування основної грошової винагороди за весь період виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень з оплатою цієї винагороди у межах розміру, встановленого законом.
Кредитори, за умови непогодження з роботою арбітражного керуючого, з належним виконанням покладених на нього функцій, з розміром оплати праці арбітражного керуючого вправі подати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, оскаржувати ухвали суду про затвердження звітів про нарахування і виплату грошової винагороди.
Кредитори, які очікують на результат діяльності арбітражного керуючого, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий, в свою чергу, правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, а оплата грошової винагороди, у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел, має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
Як вбачається зі звіту про нарахування і виплату грошової винагороди та понесених витрат за підсумками процедури ліквідації Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району ліквідатор у справі арбітражний керуючий Ігнатів О.Л. нарахував за період жовтень 2022 року – листопад 2024 року основну грошову винагороду в сумі 436 780 грн 64 к.
Звіт про нарахування і виплату грошової винагороди та понесених витрат за підсумками процедури ліквідації погоджений комітетом кредиторів на суму основної грошової винагороди, що підтверджується протоколом засідання комітету кредиторів Будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району від 18.12.2024.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2024 у цій справі затверджено звіт ліквідатора Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району арбітражного керуючого Ігнатіва Олекси про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора. Вказана ухвала набула законної сили в день її прийняття та не була оскаржена апелянтом.
До клопотання ліквідатора про стягнення винагороди з кредиторів пропорційно сумі вимог кредиторів від 19.12.2024 додано розрахунок виплати основної винагороди арбітражному керуючому, пов`язаних з виконанням повноважень у справі про банкрутство за рахунок коштів кредиторів у справі №909/953/21, відповідно до якого:
- загальна сума вимог кредиторів становить 2 980 653,55 грн.;
- загальна сума винагороди ліквідатора, яка не сплачена, становить 436 780,64 грн.;
- сума кредиторських вимог Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, визнаних судом, становить 1 713 7453,09 грн., що складає 57,49% від загальної суми вимог;
- сума кредиторських вимог Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, визнаних судом, становить 497 235,38 грн., що складає 16,68% від загальної суми вимог;
- сума кредиторських вимог КП «Івано-Франківськводоекотехпром», визнаних судом, становить 769 665,08 грн., що складає 25,83% від загальної суми вимог.
Відповідно, на користь ліквідатора з кредиторів підлягають такі суми: з ГУ ДПС в Івано-Франківській області - 251 105,19 грн., з Івано-Франківської КЕЧ – 72 855,01 грн., з апелянта – 112 820,44 грн.
Розрахунок є арифметично правильним та в частині  розміру визнаних судом грошових вимог кредиторів відповідає ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 за результатами попереднього засідання у справі №909/953/21, ухвалам Господарського суду Івано-Франківської області від 21.04.2022 про визнання вимог КП «Івано-Франківськводоекотехпром» та від 11.01.2023 про визнання вимог Головного управління ДПС в Івано-Франківській області.
Окрім того, постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 у справі скасовано ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 у справі №909/953/21 та прийнято нове рішення, яким відмовлено Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у визнанні грошових вимог до Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району у розмірі 3890770,38 грн та 4540,00 грн судового збору.
Відтак доводи апелянта про те, що до розрахунку відсоткового співвідношення вимог кредиторів не було включено вимоги кредитора ДМКП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» слід відхилити за необґрунтованістю, оскільки ДМКП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» не є кредитором боржника.
Відповідно до частин 1, 4, 7 статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №918/454/18 від 16.07.2020.
Аргументи кредитора, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду, апелянт не довів порушення застосування судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість та законність ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2024 у справі №909/953/21.
В порядку положень ст.129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» – відмовити.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2024 у справі №909/953/21 – залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги – покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повна постанова складена 03.03.2025.

          Головуючий           суддя                                                  Желік М.Б. 

                                         суддя                                                   Галушко Н.А.

                                        суддя                                              Орищин Г.В.