ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/750/25 Справа № 212/10931/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зімін М. В. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 березня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Солодовника О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Солодовника О.А. на постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу, - 

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 24.10.2024 року о 08:12 годині у Покровському районі міста Кривий Ріг по вул. Січеславська, біля буд.6 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а саме ніколи їх не отримував. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимогу п. 2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Солодовник О.А. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі. Вважає постанову незаконною та протиправною, оскільки вона була прийнята судом з істотним порушенням вимог матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд безпідставно проігнорував його клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, чим порушив гарантоване право на захист. Звертає увагу на нез`ясування суддею всіх обставин справи. 
Перевіривши матеріали справи,заслухавши пояснення учасників судового засідання, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.
Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.
 
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 157586 від 24.10.2024 року, згідно якого 24.10.2024 року о 08:12 годині у м. Кривий Ріг Покровський район по вул. Січеславська, біля буд.6 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а саме ніколи їх не отримував. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимогу п. 2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП та відеозаписом до нього.
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1281504 від 20.01.2024 р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Довідкою адмінпрактики, згідно якої, 20.01.2024 року ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.
Довідкою старшого інспектора відділення адміністративної практики, згідно якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
       Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні. 
Апеляційний суд не може погодитись з твердженням захисника про те, що розглянувши справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, суд порушив права особи, передбачені ст. 268 КУпАП.
Як слідує з матеріалів справи, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 13.11.2024 року о 10 год. у Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу.
Слухання справи неодноразово відкладалося, у зв`язку з поданням ОСОБА_1 та його захисником заяв про відкладення слухання справи, зокрема 04 грудня 2024 року, 12 грудня 2024 року та 13 січня 2025 року.
Вважаю, що у суду першої інстанції були всі законні та обґрунтовані підстави розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.
Крім того, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення.
       Апеляційний суд звертає увагу, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП. 
       При цьому, з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.
       Наведена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 30 січня 2020 року (справа №482/9/17).
Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
На підставі вище зазначеного, апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. 
З врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суддя першої інстанції правильно дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).
Апеляційний суд наголошує, що відповідно до ст.6 ЄКПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім цього, слід зазначити, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення є не реабілітуючою підставою і закриття провадження з цих підстав не відповідатиме інтересам самого ОСОБА_1 .
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Солодовника О.А. залишити без задоволення.
Постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя