ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/894/25 Справа № 213/1130/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 213/1130/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів",
відповідачка – ОСОБА_1 ,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,    апеляційну скаргу  відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Умріхін Олександр Віталійович, на заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року, яке ухвалено  суддею Мазуренком В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 червня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (надалі - ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів") звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовна заява мотивована тим, що 17 травня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено Угоду №С-408-007942-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, відповідно до якої сума кредитної лінії – 1000 – 200 000 грн., строк кредитування 12 місяців, процентна ставка 24,00% річних. 
01 серпня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z62.00408.004161006, за умовами якого банк надав позичальниці кредит на поточні потреби у розмірі 99 086,00 грн, строком на 60 місяців, зі сплатою відсотків у розмірі 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%.
07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №07072023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідачки за кредитними договорами №С-408-007942-18-980 від 17.05.2018 на загальну суму заборгованості 13 248,57 грн, та за договором №Z62.00408.004161006 від 01.08.2018 на загальну суму заборгованості – 265 273,08 грн, що підтверджується вказаним договором та витягами з реєстру боржників.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 року, за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, за відповідачкою значиться заборгованість у розмірі 265 273,08 грн, з яких: 96 517,09 грн. – заборгованість за основним боргом; 168 755,99 грн – заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року, за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, за відповідачкою значиться заборгованість у розмірі 13 248,57 грн, з яких: 4475,85 грн. – заборгованість за основним боргом; 8772,72 грн – заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 року у розмірі 265 273,08 грн, та №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року у розмірі 13 248,57 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів":
- заборгованість за кредитним договором №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 року у розмірі 265 273 грн 08 коп., з яких: 96 517,09 грн. – заборгованість за основним боргом; 168 755,99 грн – заборгованість за відсотками;
- заборгованість за кредитним договором №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року у розмірі 13 248 грн 57 коп., з яких: 4475,85 грн. – заборгованість за основним боргом; 8772,72 грн – заборгованість за відсотками.
Стягнуто із   ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Умріхін О.В., просить скасувати рішення суду та направити справу на розгляд до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за територіальною підсудністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з?ясування обставин справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи. Кореспонденція суду ОСОБА_1 не отримувалася через перебування останньої на військовій службі, де вона, в бойових умовах на Запорізькому напрямку, не мала мобільного зв?язку та не могла отримати жодних повідомлень. 
Крім того, 22 березня 2024 року ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання в Довгинцівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а тому спір не підсудний Інгулецькому районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, що свідчить про розгляд судом першої інстанції справи з порушенням вимог територіальної підсудності.
Також, вказує, що за кредитним договором від 01 серпня 2018 року відповідачкою ОСОБА_1 сплачено кошти у розмірі 32 062,00 грн., а тому залишок по тілу кредиту, з урахуванням наданих коштів у сумі 99 086,00 грн., має складати 67 024,00 грн., а не 96 517,00 грн., як визначено позивачем.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Умріхіна О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, 
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17 травня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду №С-408-007942-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до Угоди банк відкриває поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні, операціями за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу MasterCard, що буде випущена в рамках цієї Угоди. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних. Із паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачкою 17.05.2018, видно, що сума кредитної лінії – 1000 – 200 000 грн., строк кредитування 12 міс., процентна ставка 24,00% річних. Також передбачено сплата пені та штрафу за прострочення виконання зобов`язань. Відповідачкою цього ж дня підписана заява на приєднання до Договору добровільного страхування життя.
01 серпня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z62.00408.004161006, за умовами якого банк надав позичальниці кредит на поточні потреби у розмірі 99 086,00 грн, строком на 60 місяців. Станом на день укладення договору змінна частина процентної ставки, визначена за Рішенням Правління Банку становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%.
Разом з договором, відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту, графік платежів, договір добровільного страхування життя. Із паспорту споживчого кредиту видно, що із суми кредиту – 99 086,00 грн загальні витрати за кредитом складають 234 575,51 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту – 320 737,25 грн, плата за обслуговування кредитної заборгованості – 3,00% щомісяця від початкової суми кредиту.
07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №07072023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитними договорами №С-408-007942-18-980 від 17.05.2018 на загальну суму заборгованості 13 248,57 грн, та за договором №Z62.00408.004161006 від 01.08.2018 на загальну суму заборгованості – 265 273,08 грн, що підтверджується вказаним договором та витягами з реєстру боржників.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 року, за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, за відповідачкою значиться заборгованість у розмірі 265 273,08 грн, з яких: 96 517,09 грн. – заборгованість за основним боргом; 168 755,99 грн – заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року, за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, за відповідачкоюю значиться заборгованість у розмірі 13 248,57 грн, з яких: 4475,85 грн. – заборгованість за основним боргом; 8772,72 грн – заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.
Задовольняючи позовні вимоги  ТОВ «Фінансовою компанією «Європейська агенція з повернення боргів» щодо  стягнення заборгованості за Кредитними договорами №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 рокута №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року, суд першої інстанції виходив з факту отримання позичальницею ОСОБА_1 кредитних коштів та неналежного виконання зобов`язання за укладеними кредитними договорами позичальницею в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування й права позивача, у зв`язку з цим, вимагати від відповідачки повернення заборгованості за кредитним договором. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ідея Банк»).
Умови договорів приєднання розробляються кредитором, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Підписавши кредитні договори, відповідачка погодилася з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів від АТ «Ідея Банк».
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Зазначені договори є чинними та підлягають виконанню сторонами.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Наявні підстави вважати, що при укладенні Кредитних договорів №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 рокута №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року із ОСОБА_1 , кредитор АТ «Ідея Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що 17 травня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду №С-408-007942-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до Угоди банк відкриває поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні, операціями за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу MasterCard, що буде випущена в рамках цієї Угоди. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних. Із паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем 17.05.2018 видно, що сума кредитної лінії – 1000 – 200 000 грн., строк кредитування 12 міс., процентна ставка 24,00% річних. 
01 серпня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z62.00408.004161006, за умовами якого банк надав позичальниці кредит на поточні потреби у розмірі 99 086,00 грн, строком на 60 місяців. Станом на день укладення договору змінна частина процентної ставки, визначена за Рішенням Правління Банку становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%.
07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №07072023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитними договорами №С-408-007942-18-980 від 17.05.2018 на загальну суму заборгованості 13 248,57 грн, та за договором №Z62.00408.004161006 від 01.08.2018 на загальну суму заборгованості – 265 273,08 грн, що підтверджується вказаним договором та витягами з реєстру боржників.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Тобто, відповідачка несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як встановлено судом, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 року, за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, за відповідачкою значиться заборгованість у розмірі 265 273,08 грн, з яких: 96 517,09 грн. – заборгованість за основним боргом; 168 755,99 грн – заборгованість за відсотками. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року, за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, за відповідачкоюю значиться заборгованість у розмірі 13 248,57 грн, з яких: 4475,85 грн. – заборгованість за основним боргом; 8772,72 грн – заборгованість за відсотками. 
З вимог позивача вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитними договорами відносно позичальниці, а вказаний розмір заборгованості є незмінним з моменту отримання ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги за договорами кредиту.
Встановлено, що станом на дату звернення позивачем до суду з цією заявою, відповідачка ОСОБА_1 не погашала заборгованість за кредитним договором, остання є незмінною з моменту відступлення прав вимоги до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".
Розмір заборгованості за кредитним договором №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року відповідачкою ОСОБА_1 фактично не оспорюється в апеляційній скарзі.
Заперечуючи проти визначеного позивачем розміру заборгованості за кредитним договором №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 року, відповідачка ОСОБА_1 вказала, що нею сплачено кошти у загальному розмірі 32 062,00 грн., а тому залишок по тілу кредиту, з урахуванням наданих коштів у сумі 99 086,00 грн., має складати 67 024,00 грн., а не 96 517,00 грн., як визначено позивачем.
Разом з тим, згідно наданих відповідачкою ОСОБА_1 доказів, заборгованість за кредитним договором №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 року погашалася нею наступним чином: 28 серпня 2018 року – 5 026,00 грн, 28 вересня 2018 року – 5 346,00 грн., 29 січня 2019 року – 5 590,00 грн., 30 січня 2019 року – 5 350,00 грн, 31 жовтня 2018 року – 5 350,00 грн., 18 грудня 2018 року – 5 400,00 грн (а.с. 92-94).
Згідно п. 6.1. цього Договору сторонами узгоджено графік щомісячних платежів за кредитом, зокрема, розмір щомісячного платежу становить 5 345,63 грн., до якого включено розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотки за користування кредитом та комісія за обслуговування кредиту (а.с. 5-6).
За таких обставин, твердження відповідачки ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо погашення нею тіла кредиту у розмірі 32 062,00 грн. є помилковими та не узгоджуються з умовами підписаного нею кредитного договору.
Інших доказів на спростування розміру заборгованості за кредитними договорами відповідачкою ОСОБА_1 не надано, як і не наведено власного розрахунку заборгованості.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведено, що  ОСОБА_1 було видано кредитні кошти, згідно умов Договорів №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року та№Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 року, зобов?язання за якими остання у повному обсязі не виконала, у зв?язку з чим наявна заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
Нарахування відсотків за Кредитними договорами №С-408-007942-18-980 від 17 травня 2018 року та №Z62.00408.004161006 від 01 серпня 2018 року здійснювалося кредитором в межах строку, узгодженого сторонами.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачки вищезазначеної заборгованості за кредитом, розмір якої нею не спростовано в апеляційній інстанції.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляд справи без належного повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2-6 ст.19 ЦПК України, в редакції станом на час подання позовної заяви та відкриття провадження у справі, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у наступному порядку: спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи; а також загальне позовне провадження - призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. 
Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. 
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до ст.274 ЦПК України, в редакції станом на час подання позовної заяви та відкриття провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. 
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. 
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини. 
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 278 521,65 грн, тобто, дана справа є малозначною в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України.
Оскільки, предмет даного спору не включено до переліку справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження, визначеного у ч. 4 ст. 274 ЦПК України, цивільна справа за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно, ухвалою від 08 квітня 2024року, постановив розглядати даний спір у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 45).
Згідно ж п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, чого в даному випадку не встановлено.
Не можна погодитись й з доводами апеляційної скарги щодо розгляду судом справи із порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), що, на переконання відповідачки ОСОБА_1 є підставою для скасування судового рішення.
Так, згідно ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості подано до суду 26 лютого 2024 року (а.с. 42) та, станом на цей час, відповідачка ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 44), що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Інгулецького району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та цей спір підсудний Інгулецькому районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Та обставина, що відповідачка  ОСОБА_1  змінила  своє зареєстроване місце проживання у березні 2024 року правового значення у даному випадку не має, оскільки, згідно   ч. 2 ст. 31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Умріхін Олександр Віталійович, - залишити без задоволення.
Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 січня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: