ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року	Львів	Справа № 500/3697/24 пров. № А/857/27423/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,
          
суддя у І інстанції                                                            Подлісна І.М.,
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Тернопіль,
дата складення повного тексту рішення                               25 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – ГУ ПФУ) щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 без урахування архівної довідки № 20/26-63 від 10.01.2024 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради.
- зобов`язати відповідача здійснити з 02.02.2024 перерахунок та виплату позивачці пенсії за віком з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці № 20/26-63 від 10.01.2024 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 500/3697/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 без урахування архівної довідки №20/26-63 від 10.01.2024 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у “ДП ДАК “Хліб України” Тернопільський комбінат хлібопродуктів”, виданої архівним відділом Тернопільської міської ради.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки про перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці № 20/26-63 від 10.01.2024 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у “ДП ДАК “Хліб України” Тернопільський комбінат хлібопродуктів”, виданої архівним відділом Тернопільської міської ради та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що наявність у підприємства, де працювала позивачка, заборгованості по заробітній платі та зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та неврахуванні відповідних сум заробітку.
З архівної довідки № 20/26-63 від 10.01.2024 слідує, що вона видана архівним відділом Тернопільської міської ради на підставі особових рахунків працівників за 1995-1999 роки, що містяться у документах архівного фонду ДП ДАК Хліб України Тернопільський комбінат хлібопродуктів, тобто суми вказані у довідці відповідають первинним документам-особовим рахункам, які знаходяться на зберіганні в архіві. Відомості перевірені уповноваженими працівниками відповідача.
Отже, неврахування у повному обсязі відповідачем заробітної плати за 1995-1999 роки є безпідставним та таким, що порушує права позивачки, оскільки обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Разом із тим, позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ здійснити з 02.02.2024 року перерахунок та виплату позивачці пенсії за віком задоволенню не підлягають з огляду на втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу.
Таким чином, суд вирішив зобов`язати ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці № 20/26-63 від 10.01.2024 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у “ДП ДАК “Хліб України” Тернопільський комбінат хлібопродуктів”, виданої архівним відділом Тернопільської міської ради та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у судовому рішенні.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції не враховано, що відповідно до вимог частини 1 статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” долучена позивачем довідка про заробітну плату потребує підтвердження первинними документами, однак копій первинних документів, на підставі яких вона була видана, надано не було. Тому скаржник вважає, що ГУ ПФУ обґрунтовано відмовлено позивачці у перерахунку пенсії за віком з урахування архівної довідки №20/26-63 від 10.01.2024, котра містить інформацію про розмір її заробітної плати за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 в ДП ДАК “Хліб України” Тернопільський комбінат хлібопродуктів. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 02.02.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Одночасно з поданими документами на призначення пенсії позивачкою було надано відповідачу архівну довідку про заробітну плату № 20/26-63 від 10.01.2024, котра містить інформацію про розмір її заробітної плати за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 в ДП ДАК “Хліб України” Тернопільський комбінат хлібопродуктів.
16.04.2024 ГУ ПФУ повідомлено позивачку про відмову у нарахуванні пенсії з врахуванням архівної довідки відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки надана нею довідка про заробітну плату № 20/26-63 від 10.01.2024 не підтверджена первинними документами та містить розбіжності у розмірі заробітної плати, які зафіксовані в акті № 1900-1102-1/1802 від 09.04.2024.
Вважаючи таку відмову пенсійного органу протиправною, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
В силу приписів частини 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно з частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Отже, заробітна плата для обчислення пенсії враховується за увесь час, починаючи з 1 липня 2000 року, та, за бажанням пенсіонера, за будь-які 60 місяців страхового стажу підряд за періоди до 1 липня 2000 року. Тобто, на підставі довідок про заробітну плату (підтверджених первинними документами) враховується заробітна плата за будь-які 5 років страхового стажу до 1 липня 2000 року.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі – Порядок №22-1), визначено перелік документів, необхідних для призначення та перерахунку пенсії за віком.
Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 цього Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Як передбачено частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
За змістом підпункту 3 пункту 4.2 Порядку №22-1, зокрема, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку №22-1).
Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що пенсіонер має подати саме довідку про заробітну плату, в якій мають бути зазначені первинні документи, на підставі яких вона видана, а орган пенсійного фонду має право вимагати від підприємств, установ та організацій її дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, а також перевіряти обґрунтованість її видачі. Після надходження документів пенсійний орган вирішує питання про перерахунок пенсії.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30.10.2018 у справі №667/4633/15-а.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачкою при поданні заяви про призначення пенсії представлено, серед іншого, архівну довідку про заробітну плату №20/26-63 від 10.01.2024, котра містить інформацію про розмір її заробітної плати за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 в ДП ДАК “Хліб України” Тернопільський комбінат хлібопродуктів. Форма і зміст вказаної довідки відповідає реквізитам, що визначені у додатку 5 до Порядку №22-1.
Отже, з урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що архівна довідка про заробітну плату № 20/26-63 від 10.01.2024 має бути враховані для здійснення перерахунку пенсії позивачки.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 500/3697/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк