Справа № 346/6196/24 
Провадження № 22-ц/4808/122/25
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
               головуючого судді:                Баркова В. М.,
               суддів:                        Луганської В. М., 
                                               Мальцевої Є. Є.,
               секретар                        Струтинська Д. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» адвоката Борисенко Марини Олександрівни на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2024 року у складі судді Калинюка О. П., постановлену у м. Коломия Івано-Франківської області, за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Носова Романа Вікторовича про забезпечення позову (до подання позовної заяви),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Носов Р. В. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви. В обґрунтування заяви вказував, що 13 липня 2022 року між позикодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 3 000 000 грн. з кінцевим терміном повернення 15 липня 2024 року. Умовами договору позики було передбачено надання позичальником інформації про наявність у її власності нерухомого майна, а саме квартири по АДРЕСА_1 . Також договором було передбачено право позикодавця пред`явлення договору до стягнення в судовому порядку у разі прострочення строків повернення позики. У вказаний термін ОСОБА_2 кошти не повернула. З метою недопущення порушення балансу прав та законних інтересів сторін у справі, представник ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру по АДРЕСА_1 та заборонити відповідачу або іншим особам вчиняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням правами на вищевказану квартиру.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15 листопада 2024 року заяву представника ОСОБА_1 задоволено. Постановлено в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 143.5 кв.м в межах спірної суми, визначеної в договорі позики від 13 липня 2022 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка становить 3 000 000 грн. Також встановлено заборону всім уповноваженим суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням вказаною квартирою.
У апеляційній скарзі на зазначену ухвалу суду представник ТОВ «Девелоп Фінанс» адвокат Борисенко М. О., посилаючись на її незаконність, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Представник скаржника вказує, що квартира, на яку оскаржуваною ухвалою було накладено арешт була предметом судового розгляду у справі № 761/13101/21 за позовом ТОВ «Девелоп Фінанс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними та встановлення іпотеки. Зокрема, зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року визнано недійсними ряд договорів щодо квартири АДРЕСА_2 , а саме: договір дарування № 1096 від 09 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; договір купівлі-продажу № 102 від 13 січня 2017 року, укладений між ОСОБА_4 та громадянином ОСОБА_7 ; договір купівлі-продажу № 149 від 30 березня 2017 року, укладений між громадянином Йорданії ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ; договір дарування № 151 від 31 березня 2017 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 . Цим же рішенням відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3 .
Представник ТОВ «Девелоп Фінанс» звертає увагу суду на те, що на момент звернення позивача ОСОБА_1 до суду із заявою про забезпечення позову, тобто станом на 15 листопада 2024 року, рішення Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року набрало законної сили, спірну квартиру повернуто у власність іншої особи – ОСОБА_3 . А тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування у даній справі заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки власницею квартири ОСОБА_2 вже не була.
Також адвокат Борисенко М. О. зазначає, що ОСОБА_3 має перед ТОВ «Девелоп Фінанс» непогашену заборгованість у значному розмірі за кредитним договором від 06 серпня 2008 року, а спірна квартира була обтяжена іпотекою на підставі п. 2.1.3 вказаного кредитного договору. Крім того представник скаржника зауважує, що у постанові Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року встановлено, що ОСОБА_3 був позбавлений права відчужувати спірну квартиру, оскільки після отримання ним свідоцтва про право власності на неї ця квартира вважалась обтяженою іпотекою, договір щодо якої боржник зобов`язувався оформити у передбачені кредитним договором строки. Однак, отримавши свідоцтво про право власності ОСОБА_3 відчужив спірне нерухоме майно на користь своєї матері на підставі договору дарування.
Представник ТОВ «Девелоп Фінанс» також звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 була присутня під час проголошення Київським апеляційним судом постанови від 13 листопада 2024 року, а тому вважає подання 15 листопада 2024 року заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами.
Крім того, представник скаржника зауважує, що обраний заявником захід забезпечення позову не відповідає вимогам закону та фактично зупиняє виконання судового рішення у справі № 761/13101/24.
У надісланому на адресу суду відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що ТОВ «Девелоп Фінанс» не є стороною у справах № 346/6196/24 та № 346/6307/24, а також відсутні докази того, що права, інтереси та обов`язки товариства порушені. А тому вважає, що в апеляційного суду є підстави для закриття апеляційного провадження у даній справі. Також ОСОБА_2 зазначає, що скаржник здійснює наклеп на неї та її репутацію зазначаючи, що вона зловживає процесуальними правами. Додатково вказує, що на час подачі відзиву її представником подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року та клопотання про зупинення дії даної постанови, що підтверджує відсутність у неї умислу на зловживання процесуальними правами. Крім того, звертає увагу суду на те, що з моменту проголошення постанови Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року та на дату подання даного відзиву ОСОБА_3 до відповідних органів, які вносять відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не звертався. Посилаючись на вищенаведене, просить апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Девелоп Фінанс» на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 15 листопада 2024 року у даній справі закрити.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Носов Р. В. вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що ТОВ «Девелоп Фінанс» не є стороною даного спору і його права, свободи та інтереси не порушувались. Також представник позивача зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року у справі №761/13101/21 ТОВ «Девелоп Фінанс» відмовлено у накладенні іпотеки на спірну квартиру. Більш того вказує, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали про забезпечення позову у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна була відсутня інформація щодо нового власника квартири ОСОБА_3 та відсутні інформація щодо існування іпотеки. При цьому, скаржником не додано жодних доказів на підтвердження факту перебування спірної квартири в іпотеці.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судовою повісткою, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без її участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Девелоп Фінанс» адвоката Борисенко М. О., яка просила скаргу задовольнити, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Носова Р. В., який просив закрити апеляційне провадження у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі необхідно закрити з наступних підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Таким чином встановлено порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладаючи арешт на майно ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 143,5 кв. м. в межах спірної суми 3 000 000 грн., визначеної в договорі позики від 13 липня 2022 року, суд першої інстанції врахував наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, врахував можливість відчуження майна, належного відповідачу, та дійшов висновку , що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
За правилами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.
Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням необхідності саме такого заходу, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір, а також існує реальна загроза унеможливлення чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
За своєю правовою природою, правовий інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому, такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Водночас, колегія суддів зазначає, що будь-яке забезпечення позову в справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Як вбачається з матеріалів справи, пояснень представників сторін в судовому засіданні апеляційного та обставин, встановлених постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року, ТОВ «Девелоп Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 511/П/99/2008-840 від 06 серпня 2008 року та договором застави майнових прав за договором № 775Б-1-3В18 від 31 липня 2008 року укладених між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 .
Також ТОВ «Девелоп Фінанс» є стягувачем за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року у справі 761/1001/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором.
Кредит ОСОБА_3 отримав для фінансування будівництва/реконструкції спірної квартири за умовами якого серед іншого зобов`язався передати в іпотеку банку цю квартиру протягом трьох робочих днів з моменту реєстрації свого права власності на неї.
Проте свої зобов`язання щодо передачі квартири в іпотеку банку ОСОБА_3 не виконав та 09 жовтня 2015 року подарував її ОСОБА_4 на підставі письмового договору, який постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року визнано недійсним разом з іншими договорами відчуження до кінцевого власника – ОСОБА_2 . Також повернено право власності на спірну квартиру ОСОБА_3 .
Представник ТОВ «Девелоп Фінанс» в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що на час розгляду цієї справи дію постанови Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року зупинено Верховним Судом, тому право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру не зареєстроване, а договір іпотеки в забезпечення виконання кредитного договору право вимоги за яким перейшло до товариства ним не укладено. Заяв про накладення арешту в межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом товариство не подавало.
Судове рішення, оскаржене особою, яка не брала участь у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків такої особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є заявник, або містити висновки про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Оскільки ТОВ «Девелоп Фінанс» не є власником вищезазначеної квартири або її іпотекодержателем, на цю квартиру не звертається стягнення в межах виконавчого провадження в якому товариство є стягувачем, апеляційний суд вважає, що ухвала Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2024 року безпосередньо прав та обов`язків ТОВ «Девелоп Фінанс» не стосується, тому згідно із ч. 3 ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження у справі необхідно закрити.
Керуючись ст. 362, 367, 368, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» адвоката Борисенко Марини Олександрівни – закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 27 січня 2025 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       В. М. Луганська

       Є. Є. Мальцева