ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" січня 2025 р.                                             Справа №909/575/23
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                                      Орищин Г.В.,
суддів                                                                                          Галушко Н.А.,
                                                                                                    Желіка М.Б.,
секретар судового засідання Хом`як Х.А.
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.11.2024 (суддя Горпинюк І.Є.) про розстрочення виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2024
у справі № 909/575/23
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд»
про стягнення 725729125,89 грн

за участю представників в режимі відеоконференції:
від позивача – Горопашний І.В.
від відповідача – Кузьмічова Т.В.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі ПрТА «НЕК Укренерго») звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Прикарпатенерготрейд» 553951084,53 грн, з яких: 514934500,35 грн - заборгованість з оплати послуг, 4247322,59 грн - пеня, 7377635,23 грн - три проценти річних та 27391626,36 грн - інфляційні втрати. Згодом, на стадії підготовчого провадження, позивач збільшив позовні вимоги, та просив суд стягнути з відповідача 680720706,69 грн заборгованості, 4247322,59 грн пені, 13369470,25 грн 3% річних та 27391626,36 грн інфляційних втрат.
Господарський суд Івано-Франківської області в рішенні від 05.06.2024 позовні вимоги ПрТА «НЕК Укренерго» задоволив частково; з ТОВ «Прикарпатенерготрейд» на користь позивача стягнув 322620706,69 грн заборгованості, 3064714,49 грн пені, 13369470,25 грн трьох процентів річних, 27391626,36 грн інфляційних втрат та 936393,92 грн судового збору; в частині стягнення 1182608,10 грн пені відмовив. Разом з тим, в ухвалі 05.06.2024 Господарський суд Івано-Франківської області закрив провадження у справі № 909/575/23 в частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 358100000,00 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Вказане рішення місцевого господарського суду залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024.
11.10.2024 представник ТОВ «Прикарпатенерготрейд» звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про розстрочення виконання рішення, в якій просив суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2024 у цій справі в частині стягнення штрафних санкцій на дев`ять місяців рівними платежами, покликаючись на його критичний фінансовий стан, який унеможливлює одномоментне виконання рішення суду. Водночас, заявник зазначив, що заборгованість, стягнуту за рішенням суду він вже погасив, а також вказав про свій намір добровільно виконати рішення, в міру надходження грошових коштів, для чого вживає всіх можливих заходів.
Розглянувши заяву відповідача, Господарський суд Івано-Франківської області 06.11.2024 постановив ухвалу, якою заяву ТОВ «Прикарпатенерготрейд» задоволив частково; розстрочив виконання рішення суду у цій справі на шість місяців щомісячними платежами до повного їх виконання шляхом проведення оплат за графіком, визначеним в резолютивній частині цієї ухвали.
Позивач не погодився з постановленою ухвалою, оскаржив її в апеляційному порядку, оскільки вважає оскаржувану ухвалу такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, постановленою за неправильного застосування норм процесуального права. Як на підставу для скасування ухвали, позивач покликається на те, що відповідач не надав доказів скрутного фінансового становища та відсутності коштів на банківських рахунках, а його одностороння, власна довідка про заборгованість інших осіб не підтверджує наявності та розміру заборгованості інших осіб. Таким чином, на переконання позивача, наведені заявником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення. Водночас, обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. Разом з тим, апелянт наголошує, що фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач має планувати свої видатки. Незадовільний фінансовий стан за змістом статті 331 ГПК України не може вважатися тією виключною обставиною, що може слугувати підставою для відстрочення виконання судового рішення, оскільки статтею 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачено, що обов`язковість рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.
Таким чином, апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду, а в задоволенні заяви ТОВ «Прикарпатенерготрейд» про розстрочення виконання рішення – відмовити.
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апелянта та зазначив, що норма статті 331 ГПК України не містить вимогу про винятковість випадків, коли може бути відстрочено чи розстрочено виконання рішення суду. Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Отже, підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом. В рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України у справі N 5-пр/2013 зазначив, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Відповідач вважав за доцільне зазначити, що при постановленні ухвали судом першої інстанції було враховано те, що на момент звернення до суду із заявою про розстрочення ТОВ «Прикарпатенерготрейд» добровільно виконало рішення суду від 05.06.2024 року у цій справі в частині погашення основної заборгованості у розмірі 322620706, 69 грн. Крім того, після подання ТОВ «Прикарпатенерготрейд» заяви про розстрочення виконання рішення, відповідачем частково виконано рішення суду в даній справі шляхом сплати 3000000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 98798 від 04.11.2024 року. Отже, на момент постановлення оскаржуваної ухвали рішення у цій справі відповідачем було виконано на 87%, що обґрунтовано враховано судом першої інстанції на підтвердження намірів ТОВ «Прикарпатенерготрейд» на добровільне виконання рішення в даній справі.
З огляду на вказане, відповідач просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду – залишити без змін.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду; за клопотанням представників сторін розгляд справи відбувався в режимі відеоконференції.
В дане судове засідання прибули представники сторін, які підтримали свої доводи, міркування та заперечення, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду, з огляду на таке:
Статтею 129 Конституції України унормовано, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).
За заявою сторони, у відповідності до ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
За умовами ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Таким чином, підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.
В рішенні Конституційного Суду України N 5-пр/2013 від 26 червня 2013 року зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява N22774/93, п. 74).
За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07 жовтня 2003 року у справі Корнілов та інші проти України, заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17 вересня 2002 року у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00).
Отже, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звертати увагу на особливі обставини кожної справи.
Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягнення балансу інтересів сторін, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 16 квітня 2018 року у справі № 920/199/16.
З огляду на вказане, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочки.
Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.
При цьому, господарське процесуальне законодавство надає суду право відстрочити або розстрочити виконання судового рішення, але розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Як вбачається з матеріалів справи 29.10.2024, на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2024 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 у справі № 909/575/23, судом видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 322620706, 69 грн заборгованості, 3064714, 49 грн пені, 13369470,25 грн трьох процентів річних, 27391626,36 грн інфляційних втрат та 936393,92 грн судового збору.
Враховуючи погашення відповідачем у повному обсязі заборгованості в сумі 322620706,69 грн, останній у заяві про розстрочення виконання рішення просив суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2024 у справі № 909/575/23 в частині стягнення 3064714,49 грн пені, 13369470,25 грн трьох процентів річних, 27391626,36 грн інфляційних витрат та 936393,92 грн судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що боржник станом на момент подання заяви про розстрочення виконання рішення суду погасив основну заборгованість в 322620706,69 грн, а після звернення до суду з відповідною заявою на виконання рішення сплатив ще 3000000,00 грн (платіжна інструкція № 98798 від 04.11.2024 (призначення платежу: часткове погашення на виконання рішення суду у справі № 909/575/23 від 05.06.2024)). 
Вказані обставини в сукупності підтверджують твердження боржника про його намір виконати рішення суду в добровільному порядку. Отже, предметом розгляду судом питання про розстрочку виконання рішення суду є стягнуті рішенням суду суми пені, інфляційних втрат, трьох процентів річних та судового збору, за виключенням сплачених відповідачем 3000000,00 грн.
Відповідач стверджує, що вживає всіх можливих заходів для стягнення наявної заборгованості ДП «Гарантований покупець» та заборгованості населення перед ТОВ «Прикарпатенерготрейд», і за рахунок надходжень коштів виконає рішення суду, що підтверджується також даними Єдиного державного реєстру судових рішень, з яких вбачається наявність судових справ про стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» в користь ТОВ «Прикарпатенерготрейд» грошових коштів (зокрема справа № 910/14861/23 з ціною позову 1315158321,86 грн., котра розглядається Господарським судом міста Києва).
Отже, відповідач довів наявність значної заборгованості інших учасників ринку електричної енергії (ДП «Гарантований покупець», побутових споживачів та юридичних осіб) перед ним в сумі понад 1 млрд грн. Надходження оплат даної заборгованості дозволить відповідачу виконати рішення суду протягом періоду розстрочення.
Крім цього, відповідач, на виконання постанови КМУ від 05.06.2019 № 483, здійснює продаж населенню електричної енергії за визначеним Регулятором тарифом, нижчим ринкового з наступною оплатою ДП «Гарантований покупець» послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів. Відтак відповідач виконує соціальну функцію із постачання електроенергії населенню, виконує загальносуспільні інтереси щодо якості і доступності електроенергії для побутових споживачів.
Отже, вказані обставини свідчать про те, що враховуючи наявний перед відповідачем обсяг заборгованості, при вчиненні ним активних дій на її стягнення, котрі відповідач вчиняє, дозволить ТОВ «Прикарпатенерготрейд» виконати рішення суду рівними частинами протягом шести місяців.
Враховуючи повне погашення основного боргу, що становив предмет спору у даній справі, заперечення позивача (стягувача) проти розстрочення виконання рішення суду з покликанням на складний майновий стан позивача не спростовують в повній мірі підстав для розстрочення виконання рішення суду в частині пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки пеня, інфляційні втрати та три проценти річних не є способом отримання додаткового доходу.
Розстрочення виконання рішення у даній справі рівними частинами не порушить баланс інтересів сторін, а досягне мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для відповідача з інтересом позивача, сприятиме можливості продовження господарської діяльності відповідача, виконання ним спеціальних обов`язків з забезпечення електроенергією побутових споживачів, і зробить реальною можливість отримання позивачем стягнутих за рішенням суду коштів.
При цьому, дотримуючись принципу балансу інтересів сторін, суд взяв до уваги факти погашення відповідачем в добровільному порядку основної заборгованості в ході розгляду справи в сумі 358100000,00 грн, після ухвалення  рішення – 322620706,69 грн, а після звернення до суду із заявою про розстрочення виконання рішення – 3000000,00 грн.
Затримка у виконанні рішення не є тривалою, оскільки згідно встановленого судом графіку розстрочення виконання рішення, відповідач повинен сплатити до 05.12.2024 - 7 740 695,77 грн (шоста частина залишку заборгованості зі сплати пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат та судовий збір), а до 05.05.2025 (включно) повністю виконати рішення суду. Водночас, суд в даному випадку врахував інтереси обох сторін, а також приписи ч.5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (у даному випадку - не довше ніж до 05.06.2025).
Оцінюючи надані заявником обґрунтування поданої заяви про розстрочення виконання рішення суду разом із доказами, суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, які істотно ускладнюють та роблять неможливим виконання на цей час рішення суду відповідачем, відтак, з врахуванням інтересів обох сторін ,дійшов до висновку про можливість розстрочення виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2024 по справі № 909/575/23, в частині стягнення з ТОВ «Прикарпатенерготрейд» на користь ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» 3064714,49 грн пені, 13369470,25 грн трьох процентів річних, 27391626,36 грн інфляційних втрат та 936393,92 грн судового збору, на шість місяців щомісячними платежами до повного їх виконання шляхом сплати згідно із встановленим судом графіком, з чим погоджується  суд апеляційної інстанції.
З урахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.
Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування постановленої у цій справі ухвали.
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні вимог апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відмовити.
Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.11.2024 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2024 у справі № 909/575/23 залишити без змін.
Судові витрати покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.
Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 03.02.2025.

Головуючий суддя                                                  Г.В. Орищин

суддя                                                                                Н.А. Галушко

суддя                                                                                М.Б. Желік